ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 214/7895/19(2-а/214/39/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП капрал поліції Кожоміна Артема Ігоровича 
на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26.02.2020 (головуючий суддя Попова В.В.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача: поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП капрала поліції Кожоміна Артема Ігоровича про визнання неправомірною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача капрала поліції Кожоміна А.І про визнання неправомірною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1591488 від 06.10.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, просила також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї.  
Позов обґрунтовано тим, що згідно постанови серії ЕАК №1591488 від 06.10.2019 року, ОСОБА_1 06 жовтня 2019 року, о 00 год. 36 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CL», н/з НОМЕР_1 , рухалась по пр. Гагаріна, 19 в м. Кривому Розі, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1 (а) Правил дорожнього руху України. Однак позивач вважає, що у даному випадку дії відповідача є протиправними, а вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказане правопорушення вона не вчиняла так як її автомобіль у вказаний у протоколі день та час стояв на узбіччі з увімкненими фарами ближнього світла та відповідачем не було надано доказів вчинення нею вказаного адміністративного правопорушення. Крім того, під час винесення постанови позивачці не було роз`яснено її прав.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26.02.2020 позов задоволено. 
Скасовано постанову серії   ЕАК №1591488 від 06.10.2019   року   про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що обставини наявності адміністративного правопорушення не підтверджені належними доказами, зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що вказує на   відсутність фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та винність позивача у його вчиненні. Окрім того суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення не є окремим доказом винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка її складає, про ці події..
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивачем пропущено 10-тиденний строк, встановлений КАС України, звернення до суду. Також вказує на те, що зі змісту постанови слідує, що позивач відмовився від підпису та отримання копії постанови на місці її складання, про що в постанові наявна відповідна відмітка, яка вказує на те, що позивач був обізнаний про прийняте рішення суб`єктом, дії якого оскаржує, при цьому не наводить підстав та не надає доказів в їх обґрунтування, що перешкоджали б його зверненню з позовом до суду протягом 10 днів з дня винесення постанови або навіть з дня отримання копії постанови.
Позивачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу доводи якого зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та неправомірності дій відповідача.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії ЕАК №1591488 від 06.10.2019 року, ОСОБА_1 06 жовтня 2019 року, о 00 год. 41 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CL», н/з НОМЕР_1 , рухалась по пр. Гагаріна, 19 в м. Кривому Розі, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1 (а) Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим зазначеною постановою у справі про адміністративне правопорушення її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу адміністративного судочинства України (КУПАП), норми Закону України "Про Національну поліцію", норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
В силу пп. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до    Закону України "Про дорожній рух"    встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Водночас, згідно підпункту д) пункту 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою (пп.а п. 9.1 ПДР).
Позивач зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.
При цьому, відповідач зазначає, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення у зв`язку з чим складена постанова про накладення на нього  адміністративного стягнення. 
Для встановлення істини у справі слід дослідити докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також дотримання суб`єктом владних повноважень вимог Кодексу адміністративного судочинства України (КУПАП).
Зокрема, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 
-          чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, 
-          чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 
-          чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, 
-          чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, 
-          а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП. 
Так, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями   283, 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Однак, постанова серії ЕАК № 1591488 від 06.10.2019 не містить наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (а.с. 4).
При цьому, матеріали справи містять відеозапис, долучений відповідачем у суді першої інстанції (а.с. 20).
Виходячи з вимог статей 283   і   284 КУпАП, колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює вказаний відеозапис, як доказ, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилання на відеоприлад/технічний засіб за допомогою якого було вчинено відеозапис, що порушує вимоги ст. 283 КУПАП України. 
В силу ст. 283 КУПАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною 2 статті 283 КУпАП, зокрема, повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
Таким чином, всупереч приписам    ст. 283 КУпАП, суб`єктом владних повноважень  не зазначено в постанові про наявність відеозапису (в графі «До постанови додаються» - запис не міститься). 
Натомість постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені відповідачем, без зазначення доказів, що підтверджують вчинення правопорушення.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.
Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена  в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. 
Відповідно до ч. 1    ст. 77 КАС України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених        статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.
Оскільки суб`єктом владних повноважень порушено вимоги КУПАП при винесенні постанови серії ЕАК № 1591488, не можна дійти висновку, належним чином підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення.
Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Щодо доводів відповідача стосовно пропуску строку звернення з адміністративним позовом у даній справі, вважає за необхідне зазначити про наступне.
Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Тобто, законодавцем визначено спеціальний 10-денний строк для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, який обчислюється з дня вручення такої постанови.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №210/3915/17 та від 06 березня 2018 року у справі №398/567/17.
Порядок винесення таких постанов деталізовано Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Затверджена Наказом  Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/2785) відповідно до п. 5 розділу IV якої визначено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП).
Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).
У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
Разом з тим, слід зазначити, що стаття 291 КУпАП передбачає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
З наведеного можливо дійти висновку, що початок відліку строку на оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розпочинається з моменту її вручення під підпис (в т.ч. і на місці вчинення правопорушення), або з моменту отримання її поштою рекомендованим листом (відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку).
Відповідно до матеріалів справи, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1591488 прийнято 06.10.2019.
У вказаній постанові міститься запис про відмову від підпису та отримання копії постанови.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка копію постанови серії ЕАК №1591488 від 06.10.2019 року отримала 08.10.2019 (а.с.4). 
При цьому, з позовом ОСОБА_1 звернулась 18.10.2019, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції, тобто в 10-тиденний строк з дня отримання копії оскаржуваної постанови.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду для оскарження постанови.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду першої інстанції права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування. 
В силу ч. 3        ст. 272 КАС України    справи, визначені    статтею 286 КАС        не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.        241-245,        250,        315,        316,        321,        322                КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП капрал поліції Кожоміна Артема Ігоровича - залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26.02.2020 - залишити без змін.
Постанова    суду апеляційної інстанції    набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст постанови виготовлено 21.04.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова