УХВАЛА

12 травня 2020 року 
Київ
справа №9901/124/20
адміністративне провадження №П/9901/124/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., під час вивчення матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
7 травня 2020 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) (далі - позивач) через свого представника адвоката Сідей Олену Валеріївну (адреса: м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 23-а, 2 під`їзд, 3 поверх) звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції, із позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2017 року №3822/2/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду м. Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» (далі - оскаржуване рішення). 
Також заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.
Клопотання обґрунтовано тим, що про існування оскаржуваного рішення позивачу стало відомо лише 13 січня 2020 року, оскільки таке рішення було надіслано ВРП представникові разом із листом №9-33-687/0/9-20. Наголошує, що ОСОБА_1 особисто або через своїх представників не отримував спірного рішення до 13 січня 2020 року. Крім того, об`єктивна неможливість звернення з позовною заявою до суду раніше, пов`язана з тим, що ОСОБА_1 з вересня 2016 року перебуває за межами території України. 
16 серпня 2016 року ОСОБА_1 оголошено в розшук у зв`язку із звинуваченням у вимаганні для себе неправомірної вигоди. Усвідомлюючи, що слідство здійснюється з грубим порушенням Кримінального кодексу України та через політичні мотиви, ОСОБА_1 був змушений шукати політичного притулку на території сусідніх держав. 28 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Президента Молдови з заявою про надання політичного притулку. З 1 березня 2017 року по 31 вересня 2017 року ОСОБА_1 перебував під арештом у слідчому ізоляторі м. Кишинєва та згодом під домашнім арештом. За період перебування під арештом та до цього часу у зв`язку з погіршенням здоров`я позивач проходив лікування. Наразі, у Республіці Молдова тривають судові процеси щодо оскарження відмови Президента Молдови у наданні позивачу політичного притулку та  розгляду клопотань про екстрадицію.
Представник позивача зазначає, що з огляду на зазначені обставини, які відбувалися з позивачем, ОСОБА_1 об`єктивно не знав та не міг знати про його звільнення, а лише з урахуванням того, що він довгий час перебував за межами України міг припускати, що такі обставини могли відбутися.
Також зазначає, що 17 лютого 2020 року він вже звертався з цим позовом до Верховного Суду, який ухвалою від 21 лютого 2020 року залишив позов без руху, а в подальшому ухвалою від 13 квітня 2020 року позов повернув у зв`язку із визнанням неповажними причини пропуску строку. Враховуючи, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повернення не позбавляє повторного звернення, цей позов подано вдруге.
З урахуванням наведеного, представник позивача просить врахувати викладені обставини та визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску звернення до суду поважними).
Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Отже, строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, в тому числі й у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Вирішальним для визначення додержання особою строків звернення до суду є встановлення часу, коли особа фактично дізналася або повинна була дізнатися про зміст оскарженого рішення.
Саме такий критерій закріплений статтею 122 КАС України, а передбачена можливість поновлення таких строків не має автоматичного характеру у разі зазначення особою про його пропуск, як на її думку, з поважних причин або доведення наявності підстав для задоволення позову.
При цьому, поважними причинами пропуску такого строку можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
З огляду на те, що прийняте відносно позивача рішення є актом індивідуальної дії та безпосередньо стосується припинення проходження позивачем публічної служби, оскільки саме з цього часу трудові відносини припинилися, саме позивач є особою, яка зацікавлена як в отриманні рішення так і його оскарженні у разі незгоди у визначені законом строки. При цьому, реалізація позивачем права на отримання копії оскаржуваного у цій справі рішення залежала виключно від його власного волевиявлення.
Натомість, наведені позивачем та його представником причини пропуску строку є суто суб`єктивними і не пов`язані із дійсно непереборними обставинами. Крім того, заявник не обґрунтовує причини неможливості ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним рішенням на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя, не зазначає коли та за яких обставин йому стало відомо з відкритих джерел про прийняття Вищою радою правосуддя спірного рішення. Слід звернути увагу, що доступ до такої інформації вільний, а оскаржуване рішення 28 листопада 2017 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя. 
Таким чином, повідомлені позивачем обставини не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними причин пропуску строку на звернення до суду та його поновлення. Зокрема, позивачем не обґрунтовано причини тривалого очікування з дня невиходу на роботу до моменту настання наслідків таких дій, не вказано про об`єктивну неможливість дізнатись про наявність оскаржуваного рішення, з урахуванням оприлюднення тексту спірного рішення та розміщенням його у вільному доступі на веб-сайті Вищої ради правосуддя, не вчинення жодних дій з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для оскарження акту, що, з огляду на наведене, могло б засвідчити про його намір відновити свої порушені права. Позивач не міг не усвідомлювати, що вчинені ним дії щодо відсутності на роботі мають ознаки дисциплінарного проступку і призведуть до відповідних правових наслідків.
Варто зауважити, що про неповажність таких причин пропуску строку вже звертав увагу позивача Верховний Суд при первісному зверненні позивача до суду з аналогічним позовом (справа №9901/45/20). 
Так, ухвалою від 21 лютого 2020 року Верховний Суд залишив позовну заяву без руху з тих підстав, що вказані позивачем у заяві причини пропуску строку звернення до суду з позовом є неповажними. Запропоновано протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали суду вказати інші підстави для поновлення строку звернення з цим адміністративним позовом.
На виконання ухвали суду, 24 березня 2020 року від представника позивача Сідей О. В. надійшла заява про усунення недоліків, в якій вона просила визнати поважними припини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Верховний Суд ухвалою від 13 квітня 2020 року позовну заяву повернув, оскільки повідомлені позивачем обставини не давали достатніх і переконливих підстав для визнання поважними підстав пропуску строку на звернення до суду та поновлення такого строку.
Не заперечуючи, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне зазначити, що повторне звернення має відбуватися в порядку, встановленому законом.
Це означає, що повторна позовна заява має бути подана без зайвих зволікань та усувати недоліки, які стали підставою для повернення вперше поданої позовної заяви. 
Як вбачається з поданого 7 травня 2020 року адміністративного позову та з урахуванням змісту адміністративного позову, поданого 17 лютого 2020 року, а також змісту наданої заяви на усунення недоліків щодо поважності причин пропуску строку, судом встановлено, що представником позивача наведено ті ж самі доводи і обґрунтування причин пропуску строку. 
Отже, звертаючись до суду з цим позовом повторно, заявник не зазначає інших (поважних) підстав для поновлення строку, ніж ті, які вже були предметом оцінки Верховним Судом в ухвалах від 21 лютого 2020 року і 13 квітня 2020 року у справі №9901/45/20.
Суд повторно звертає увагу позивача, що визначені процесуальним законом строки звернення до суду, це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист. 
Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини, яких на час постановлення цієї ухвали не встановлено.
Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи, що повідомлені позивачем обставини суд визнає неповажними, позовну заяву належить залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.
2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України. Розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 169 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до абзацу другого наведеного пункту строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Керуючись статтями 122, 123, 160, 169 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
Надати позивачеві десятиденний строк з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку.
Роз`яснити позивачеві, що у разі якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

М.М. Гімон,
Суддя Верховного Суду