ПОСТАНОВА
Іменем України

02 квітня 2020 року 
Київ
справа №541/2689/16-а
адміністративні провадження №К/9901/37059/18, К/9901/37057/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 березня 2017 року (суддя Городівський О.А.)  та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року (колегія суддів: Тацій Л.В., Подобайло З.Г., Григоров А.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив: визнати дії Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні йому пенсії неправомірними; скасувати рішення комісії № 228 від 07.10.2016 року з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та зобов`язати Миргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії по заяві з 07 листопада 2016 року по списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року,    позов задоволено частково.
Скасовано рішення Комісії Головного управління ПФУ в Полтавській області № 228 від 07.10.2016 в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні роботи, передбаченої пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в період з 22.08.1992 по 17.11.1997  на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд». 
Зобов`язано Миргородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до стажу роботи, передбаченої пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період його роботи на посаді виконроба у ВАТ БМФ "Граніт"  з 22.08.1992  по 17.11.1997. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідачі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, подали касаційні скарги, в якій просять їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційних скарг зазначають, що  підтверджено пільговий стаж позивача  7 років 10 місяців 3 дні, що  є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в 55 років. Період роботи  з 22.08.1992  по 17.11.1997  на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт») не підлягає  зарахуванню до пільгового стажу   в зв`язку із  непроведенням  атестації робочих місць на підприємстві.
Ухвалами  Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року та 19 травня 2017 року  відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами  норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Cудами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.11.2016 подав до відповідача заяву та інші документи для призначення пенсії як особі, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Миргородським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, оскільки рішенням Комісії від 07.10.2016  № 228 з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду на підставі заяви ОСОБА_1 та доданих документів підтверджено пільговий стаж 7 років 10 місяців 3 дні, що не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в 55 років.
Рішенням комісії відмовлено ОСОБА_1 в підтвердженні роботи, передбаченої пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 27.09.1987  по 09.10.1986  на посаді майстра будівельних та монтажних робіт на Крюківському ПМК-306 тресту «Чернігівсільбуд» у зв`язку із відсутністю відомостей про зайнятість на будівництві об`єктів згідно розділу ХХІХ пільгових списків № 2 від 22.08.1956  № 1173; з 01.11.1089  по 30.11.1989; з 01.03.1998  по 30.04.1998; з 01.05.1999 по 31.05.1999  на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (ВАТ БМФ «Граніт»), оскільки відсутні дані про оплату праці у вказані періоди, з 22.08.1992  по 17.11.1997 на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд» (тепер ВАТ БМФ «Граніт») в зв`язку із не проведенням атестації робочих місць на підприємстві. ОСОБА_1 , не має достатнього стажу на роботах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, а тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Не погоджуючись з рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд,  виходив з наявності у позивача права на зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 по 17.11.1997  на посаді виконроба у Миргородському будівельно-монтажному управлінні комбінату «Полтавапромбуд»,  що підтверджується трудовою книжкою з відповідними записами, та  довідками, що є достатнім відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ для призначення пільгової пенсії.
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Відповідно до статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Згідно трудової книжки позивач з 27 вересня 1984 року до 10 жовтня 1986 року працював майстром будівельних і монтажних робіт у Крюківській ПМК-306 тресту "Чернігівсільбуд"; 10 жовтня 1986 року переведений виконуючим обов`язки головного інженера; 12 жовтня 1987 року звільнений з переведенням до Миргородського БМУ комбінату "Полтавапромбуд"; 12 жовтня 1987 року прийнятий до Миргородського БМУ комбінату "Полтавапромбуд" на посаду виконроба. 11.10.1990  Миргородський БМУ комбінату "Полтавапромбуд" перейменовано в Миргородське БМУ ПСМО "Полтавабуд", з 25.12.1995  перейменовано у ВАТ БМФ "Граніт". Звільнений по п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін 11 березня 2001 року, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці.
Атестація робочих місць у ВАТ БМФ «Граніт» була проведена 18 листопада 2002 року,  відтак відповідачі вважають, що   період роботи позивача з 22.08.1992  по 17.11.1997  не може бути зараховано до пільгового стажу.
Стосовно вказаних  доводів касаційної скарги  колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Відтак,  своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.
Велика палата Верховного Суду  у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020   сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.  Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а  відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Отже, колегія суддів погоджується  з висновками судів попередніх інстанцій про наявність  підстав для зарахування  до пільгового стажу позивача періоду роботи з 22.08.1992 по 17.11.1997,  а відтак рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області  залишити без задоволення.
Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 березня 2017 року  та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року  залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                     А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                  Л.Л. Мороз

                                                                                          А.І. Рибачук