Справа № 306/1966/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       15 червня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі 

судді - доповідача Готри Т.Ю.,
суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
за участі секретаря судових засідань Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку шляхом вселення, та позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення в житловий будинок, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2019 року, ухвалене суддею Ганчак Л.Ф,

в с т а н о в и в :
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку шляхом вселення.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_5 , після смерті якого він отримав у спадок Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 . На це майно йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.02.2011, серії НОМЕР_1 №560548, зареєстроване в реєстрі за №320. У вказаному будинку є зареєстрованими він, його сестра ОСОБА_4 та її малолітня донька ОСОБА_6 . Однак він позбавлений можливості користуватися належним йому спадковим майном, оскільки відповідачка ОСОБА_2 не впускає його у цей будинок, мотивуючи тим, що вона є його власником, чим створює йому перешкоди у користуванні власністю. А тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому частиною житлового будинку шляхом вселення його в належну частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
У березні 2018 року третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення в житловий будинок.
Позов обґрунтовувала тим, що вона разом із своєю малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому половина будинку належить ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом. Однак користуватись вказаним житлом вона не може, так як відповідачка ОСОБА_2 не впускає її з дитиною у цей будинок, мотивуючи тим, що вона є його одноосібним власником.
       Посилаючись на те, що вона є одинокою матір`ю, утримує неповнолітню дитину за власний кошт, іншого житла у неї немає і винаймати житло за власні гроші у неї немає можливості, тому просила суд вселити її, ОСОБА_4 , та її малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем їхньої реєстрації в житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Свалявського районного суду від 05 квітня 2018 року прийнято зустрічний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення в житловий будинок, до розгляду.
Об`єднано в одне провадження зустрічний позов третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення в житловий будинок разом з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку шляхом вселення (т.1 а.с.195).
Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку шляхом вселення (т.1 а.с.227).
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку шляхом вселення ОСОБА_1 у житловий будинок АДРЕСА_1 .
Позов ОСОБА_4 задоволено. Вселено ОСОБА_4 та малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації в житловий будинок АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про судові витрати.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовити. Вказує на те, що вселяючи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та малолітню ОСОБА_6 у житловий будинок АДРЕСА_1 , суд не вказав в яку саме частину цього будинку вони підлягають вселенню та як ця частина визначається. Зазначає, що в процесі розгляду справи договір купівлі-продажу будинку від 20.04.2011, за яким вона набула право власності, визнано недійсним, а тому його власником є ОСОБА_7 , який до участі в розгляді цієї справи судом залучений не був. Жодних спірних відносин із «попереднім власником будинку», як помилково вважав місцевий суд, у неї немає. А також, судом не враховано, що спірний будинок перебуває у стані ремонту, а тому вселитися до нього не можливо.
       У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує на те, що апелянт помилково вважає, що після визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку власником такого є ОСОБА_7 , оскільки як на момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_7 був власником Ѕ частини спірного житлового будинку, відтак і після визнання договору купівлі-продажу недійсним і скасування його реєстрації, ОСОБА_7 залишається власником тільки 1/2 його частини. Тобто, ОСОБА_7 не був одноосібним власником цього житлового будинку ні на момент укладення договору купівлі-продажу і таким не став після визнання його недійсним. Оскільки перешкоди у користуванні належною йому власністю вчиняються саме відповідачкою ОСОБА_2 , а не ОСОБА_7 , тому і позовні вимоги пред`явлені саме до неї.
       У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 адвокат Пукіш О.В. апеляційну скаргу підтримав.
       Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу не визнали, просили її залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд уважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Задовольняючи  позов ОСОБА_1 та позов третьої особи ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини спірного будинку, у користуванні яким йому створює перешкоди ОСОБА_2 , яка вже не є власником цього будинку внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу, на підставі якого вона набула це право власності, а тому дійшов висновку про вселення ОСОБА_1 , третю особу ОСОБА_4 та її малолітню дитину ОСОБА_6 у спірний будинок, в якому вони зареєстровані.
Проте колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції, оскільки такого суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.
       Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом, зокрема на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.69).
       Спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_7 (брат) та ОСОБА_1 (племінник). 
18 лютого 2011 року позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , зазначений в плані під літ. «А», загальною площею 84,7 кв м, житловою 45,9 кв м (т.1 а.с.4).
Зазначене свідоцтво зареєстровано 18 лютого 2011 року у Спадковому реєстрі.
       Право приватної спільної часткової власності на Ѕ частину зазначеного будинку (з надвірними спорудами) зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.02.2017 (т.1 а.с.51-53).
18 лютого 2011 року також було видано свідоцтво про право на спадщину за законом і відповідачу ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, зазначений в плані під літ. «А», загальною площею 84,7 кв м, житловою 45,9 кв м (т.1 а.с.93).
Згідно з витягом про Державну реєстрацію прав від 24 лютого 2011 року №29120109 за спадкоємцем ОСОБА_7 одноосібно зареєстровано право власності на 1/1 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами (т.1 а.с.116).
20 квітня 2011 року ОСОБА_7 відчужив цей будинок на користь ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №241 (т.1 а.с.113).
Відповідно до витягу про Державну реєстрацію прав від 21.04.2011 №29755733 за ОСОБА_2 одноосібно зареєстровано право власності на 1/1 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами (т.1 а.с.47).
       Згідно з копією будинкової книги, у вказаному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 та її малолітня дитина ОСОБА_6 (т.1 а.с.5-7).
       Відповідачка ОСОБА_2 не впускає ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та її малолітню дитину ОСОБА_6 для проживання у спірний житловий будинок, посилаючись на те, що вона є одноосібним власником цього будинку.
       Позивач ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві від 02.02.2018 просив вселити його в належну йому частину житлового будинку АДРЕСА_1 , при цьому не вказав в яку саме, а третя особа з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_4 у позовній заяві просила вселити її та її малолітню дитину ОСОБА_6 за місцем їхньої реєстрації у спірний житловий будинок.
Зважаючи на заявлені позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_4 позовні вимоги і те, що без визначення в натурі належної позивачу Ѕ частини спірного житлового будинку та без зазначення судом приміщень, в які саме ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та її малолітня дитина ОСОБА_6 підлягають вселенню, і за наявності зареєстрованого права власності в цілому на спірний будинок за ОСОБА_2 , рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов ОСОБА_1 та позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 , не можна визнати законним та обґрунтованим.
       Доводи апеляційної скарги про те, що в процесі розгляду справи судом першої інстанції договір купівлі-продажу будинку від 20.04.2011, за яким вона набула право власності, визнано недійсним, а тому його власником є ОСОБА_7 , який до участі в розгляді цієї справи судом залучений не був, не заслуговують на увагу, оскільки постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року в іншій цивільній справі (№306/2460/17-ц) скасовано рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.04.2018 та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 18.07.2018 і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третя особа - приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Баратей А.А., про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 квітня 2011 року та скасування його державної реєстрації, скасування реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовлено. А тому відповідачка ОСОБА_2 є власником в 1/1 частині спірного будинку, а не ОСОБА_7 , як зазначено в апеляційній скарзі, і саме вона має відповідати за цим позовом.
З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.375 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові ОСОБА_1 та у позові третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 , слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Відповідно до ч.1, ч.13 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі по 480 гривень з кожного. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2019 року скасувати.

       У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку шляхом вселення - відмовити. 

       У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про вселення в житловий будинок - відмовити.

       Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі по 480 гривень з кожного. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2020 року.

Суддя-доповідач Судді