ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/323/20 Справа № 203/3163/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" посилалися на те, що 11 жовтня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11232961000, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 115000 доларів США, зі сплатою 12,4% річних та строком повернення до 11 жовтня 2021 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №11232961000/3 від 11 жовтня 2007 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого останній набув права кредитора за укладеним кредитним договором від 11 жовтня 2007 року. Позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 17 квітня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором №11232961000 у розмірі 2 006 205 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1 259 945 грн. 26 коп., заборгованості по відсотках в сумі 746 260 грн. 71 коп. На підставі викладеного, ПАТ "Дельта Банк" просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №11232961000 у розмірі 2 006 205 грн. 96 коп. та судові витрати у справі.
       Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" просять рішення суду від 08 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення, рішення суду від 08 квітня 2019 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
       Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя(третє речення ч.4 ст.559 ЦК України).
Отже, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Тобто, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, 11 жовтня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", як кредитором, правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11232961000, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 115000 доларів США (в еквіваленті на національну валюту України - 580 750 грн.), зобов`язавшись його повернути до 11 жовтня 2021 року щомісячними ануїтетними платежами згідно графіку повернення кредиту, сплативши 12,4% річних за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі. Договором передбачено відповідне право кредитора вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, в тому числі у випадку невиконання чи прострочення виконання позичальником своїх грошових зобов`язань за договором, із кореспондуючим до нього обов`язком позичальника здійснити таке дострокове повернення за вимогою кредитора. (т. 1 а.с.6-16).
       Відповідно до п.2.1. вказаного договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), згідно договору іпотеки №11232961000/1 від 11 жовтня 2007 року, а саме: квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загально. Площею 60,4 м2 та є власністю ОСОБА_1 ; порука, а саме: ОСОБА_2 згідно з договором поруки №11232961000/3 від 11 жовтня 2007 року.
       За умовами договору поруки №11232961000/3 від 11 жовтня 2007 року відповідач ОСОБА_2 , як поручитель, зобов`язалася перед кредитодавцем відповідати солідарно та в повному обсязі із позичальником ОСОБА_1 за невиконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №11232961000 від 11 жовтня 2007 року (т.1 а.с.24,25).
       АКІБ "УкрСиббанк" 06 квітня 2009 року направив на адресу позичальника ОСОБА_1 досудового вимогу про дострокове виконання всіх зобов`язань за кредитним договором, та 09 липня 2009 року направив вимогу про звільнення майна, що є предметом іпотеки (т.1 а.с.110, 111, т.2 а.с.126).
       Вказана вимога про дострокове виконання всіх зобов`язань за кредитним договором, була отримана позичальником ОСОБА_1 06 квітня 2009 року, про що міститься відповідний підпис позичальника (2 а.с.126).
       08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк", який є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк", та позивачем ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав за кредитами, за яким позивач набув прав нового кредитора за договором про надання споживчого кредиту №11232961000 від 11 жовтня 2007 року та договором поруки №11232961000/3 від 11 жовтня 2007 року (т.1 а.с.35-41).
16 квітня 2014 року ПАТ "Дельта Банк" письмовими вимогами просив відповідачів спалити вказану суму заборгованості, зазначивши, що у випадку невиконання такої вимоги може звернутись до суд із позовом про дострокове повернення кредиту (т.1 а.с.31, 32). 
Зазначені письмові вимоги ПАТ "Дельта Банк" відповідачами не виконані.
Позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість перед ПАТ "Дельта Банк".
З наданого ПАТ "Дельта Банк" розрахунку заборгованості вбачається, станом на 17 квітня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №11232961000 від 11 жовтня 2007 року становить 2 006 205 грн. 96 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1 259 945 грн. 26 коп., заборгованості по відсотках в сумі 746 260 грн. 71 коп. (т.1 а.с.30).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_1 перед банком існує заборгованість за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту, яка ним добровільно не сплачується.
ПАТ "Дельта Банк" звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами у даній справі 08 травня 2014 року, просили суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11232961000 від 11 жовтня 2007 року у розмірі 2 006 205 грн. 96 коп. (т.1 а.с.2-5).
Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги №2082/К від 07 листопада 2019 року ТОВ "Укрдебт Плюс" є правонаступником ПАТ "Дельта Банк" (т.2 а.с. 127, 129-131, 137, 138).
       Відповідач  ОСОБА_1  звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" у зв`язку із пропуском банком строків позовної давності у даній справі (т.2 а.с.20).
       Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
       Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
       Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
       Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Як вбачається з матеріалів справи, АКІБ «УкрСиббанк» 06 квітня 2009 року направив на адресу позичальника ОСОБА_1 досудового вимогу про дострокове виконання всіх зобов`язань за кредитним договором, яка була отримана відповідачем ОСОБА_1 06 квітня 2009 року (т.1 а.с.110, т.2 а.с.126).
       Апеляційним судом витребувалася для огляду цивільна справа №2-335/2011 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, з якої вбачається, 24 липня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» звернулися до суду і вказаним позовом до ОСОБА_1 та ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2012 року вказаний позов залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача у судове засідання .
       Із вказаної справи вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» 06 квітня 2009 року дійсно направив на адресу позичальника ОСОБА_1 досудового вимогу про дострокове виконання всіх зобов`язань за кредитним договором, в якій просив достроково виконати всі боргові зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №11232961000 від 11 жовтня 2007 року, та яка була отримана ОСОБА_1 - 06 квітня 2009 року (т.2 а.с.126).
       Таким чином, банк, направивши на адресу позичальника  ОСОБА_1  досудового вимогу про дострокове виконання всіх зобов`язань за кредитним договором 06 квітня 2009 року, яка останнім була отримана 06 квітня 2009 року, користуючись своїм правом, передбаченим п.п.5.3,12 кредитного договору та ч.2 ст.1050 ЦК України, змінив строк виконання зобов`язань. 
       Апеляційним судом також витребувалася для огляду цивільна справа №203/7203/13-ц за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з якої вбачається, 23 жовтня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" звернулися до суду і вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2014 року року вказаний позов залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача у судове засідання (т.1 а.с.127).
       Із позовними вимогами ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у даній справі звернулися до суду 08 травня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, та який в даному випадку повинен рахуватися від 06 квітня 2009 року (направлення досудової вимоги банком про виконання всіх боргових зобов`язань).
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк", пославшись на пропуск банком строків позовної давності.
       Доводи апеляційної скарги на те, що досудова вимога, направлена АКІБ «УкрСиббанк» 06 квітня 2009 року позичальнику ОСОБА_1 про повне повернення кредитних коштів складена не на офіційному бланку банка є безпідставними, оскільки із витребуваної Апеляційним судом цивільної справи №2-335/2011 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення вбачається, що саме вказана вимога була залучена до справи безпосередньо позивачем - АКІБ «УкрСиббанк», та на вказану вимогу посилався АКІБ «УкрСиббанк» у своїй позовній заяві у цій справі.
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що банком не були пропущені строки позовної давності є необґрунтованими.
       Доводи апеляційної скарги про неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними. 
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" - залишити без задоволення.
       Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 

       Судді