Ухвала
 
22 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 295/16681/15-ц
 
провадження № 61-5472ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020  року у справі за  позовом ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконним рішення та його скасування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності та реєстрації земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним вище позовом. 
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано пункт рішення Житомирської міської ради від 06 листопада 2008 року у частині затвердження технічної документації та передачі безоплатно у власність та оренду ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,0759 га та 0,0070 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним державний акт від 28 листопада 2008 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0759 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, кадастровий номер 1810136300070390032, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , зареєстрований за № 010820901255.
У решті позовних вимог ОСОБА_3  відмовлено. 
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020  року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 закрито, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року залишено без змін.
 
20 березня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що надійшла 25 березня 2020 року, в якій заявник просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року у частині задоволених позовних вимог   ОСОБА_3  та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020  року, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3  відмовлено.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2020 року відмовлено  ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено,касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
На усунення недоліків касаційної скарги, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 квітня 2020 року  ОСОБА_1 направив до суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі 575/476/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у касаційній справі 6-48цс15, що не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).
 
Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України та Законом № 540-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 , подана в інтересах ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання незаконним рішення та його скасування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності та реєстрації земельної ділянки за  касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 лютого 2020  року. 
 
Витребувати з Богунського районного суду м. Житомира вищезазначену цивільну справу № 295/16681/15-ц.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

 
                                                                                                             О. В. Білоконь

 
                                                                                                                          Н. Ю. Сакара