Номер провадження: 22-ц/813/4781/20 
Номер справи місцевого суду: 521/17297/15-ц
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.
розглянула у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР», ОСОБА_2 , - правонаступник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
       -про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИЛА:
22 жовтня 2015 року представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВБР», який замінений правонаступником на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду з позовними вимогами та просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №MКЕХР2.139111.003 від 17 січня 2014 року в сумі 105225,65 гривень (сто п`ять тисяч двісті двадцять п`ять грн. 65 коп.), з яких: 
- поточна заборгованість по тілу кредиту – 75278,89 гривень (сімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят вісім грн. 89 коп.); 
- прострочена заборгованість по тілу кредиту – 11306,51 гривень (одинадцять тисяч триста шість грн. 51 коп.);
- поточна заборгованість за процентами – 1635,36 гривень (одна тисяча шістсот тридцять п`ять грн. 36 коп.);
- прострочена заборгованість за процентами – 3368,87 гривень (три тисячі триста шістдесят вісім грн. 87 коп.);
- заборгованість за комісією – 4800,0 гривень (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.); 
- сума пені – 2877,03 гривень (дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 03 коп.); 
- сума штрафу – 5958,97 гривень (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім грн. 97 коп.).
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в дохід держави витрати судовий збір у розмірі 1052,25 гривень (одна тисяча п`ятдесят дві грн. 25 коп.).
Вимоги обґрунтовує тим, що 17 січня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №MКЕХР2.139111.003, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 160000,0 гривень строком повернення кредиту не пізніше 15 січня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,0% річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 1,0% від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. Відповідач зобов`язався сплачувати платежі встановлені договором, згідно графіку погашення додатків до договору. 
В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору, банк уклав в цей ж день з ОСОБА_3 договір поруки №РХ029031.139117.003. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язань у повному обсязі, відповідно до умов договору поруки. 
Посилаючись на неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року позов правонаступника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР», ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3   про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», заборгованість за кредитним договором №MКЕХР2.139111.003 від 17 січня 2014 року в сумі 105225,65 гривень (сто п`ять тисяч двісті двадцять п`ять грн. 65 коп.), з яких: 
- поточна заборгованість по тілу кредиту – 75278,89 гривень (сімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят вісім грн. 89 коп.); 
- прострочена заборгованість по тілу кредиту – 11306,51 гривень (одинадцять тисяч триста шість грн. 51 коп.);
- поточна заборгованість за процентами – 1635,36 гривень (одна тисяча шістсот тридцять п`ять грн. 36 коп.);
- прострочена заборгованість за процентами – 3368,87 гривень (три тисячі триста шістдесят вісім грн. 87 коп.);
- заборгованість за комісією – 4800,0 гривень (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.); 
- сума пені – 2877,03 гривень (дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 03 коп.); 
- сума штрафу – 5958,97 гривень (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім грн. 97 коп.).
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в дохід держави витрати судовий збір у розмірі 1052,25 гривень (одна тисяча п`ятдесят дві грн. 25 коп.).
       В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і ухвалити нове рішення,яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на вимоги ст.376 ЦПК України . 
       У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, малозначними справами у розумінні цивільного процесуального закону є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
        Зважаючи на вимоги частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,крім тих які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 01.06.2020 року.
АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:
В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не сповістив його про час та місце судового розгляду на 02.12.2019 року чим порушив право на справедливий судовий розгляд. Одночасно посилається на те, що не було досліджено судом порядок здійснення відступлення прав вимог за кредитним договором, що призвело винесення незаконного рішення.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що заміна кредитора здійснюється без згоди боржника відповідно до вимог ст.516 ЦПК України та відсутність законних підстав для скасування рішення суду.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
 Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду в оскаржуваній частині.
Стягуючи в солідарному порядку з боржника та поручителя на користь правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором №MКЕХР2.139111.003 від 17 січня 2014 року в сумі 105225,65 гривень районний суд виходив з того, що ними порушені умови зазначеного кредиту, а тому в силу ст.526,553 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі .
Проте повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 січня 2014 року та додатковою угодою від 27 листопада 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №MКЕХР2.139111.003, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 160000,0 гривень строком повернення кредиту не пізніше 16 січня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,0% річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 1,0% від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати, а відповідач зобов`язався сплачувати платежі встановлені договором, згідно графіку погашення. додатків до договору ( а.с.13-17т.1 ).
В забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, а також відшкодування збитків, пов`язаних із порушенням умов кредитного договору, банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_3 договір поруки №РХ029031.139117.003.
Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору та додаткових угод до кредитного договору. 
Банк виконав свої обов`язки згідно приписів кредитного договору у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки №339776 від 17 січня 2014 року.
Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Відповідач зобов`язаний сплачувати проценти з 1-го по 10-е число кожного місяця після дати підписання договору. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. 
Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальник) відсотки в розмірі 40% річних по договору від суми заборгованості за кожний день прострочення. 
Відповідно до п.2.4. Кредитного договору Позичальник погашає кредит згідно графіку, встановлені в п.2.5. Кредитного договору, кожного поточного місяця.
Відповідно до п. 3.1.9, 3.1.10, 3.1.11 Кредитного договору при порушенні Позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору, Банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, щодо зобов`язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором.
Відповідачу направлялися вимоги та повідомлення сплати боргу за вих. №№ Р.07/528 від 08 вересня 2015 року, Р.07/529 від 08 вересня 2015 року щодо виконання умов кредитного договору, дострокового повернення сум заборгованості за Кредитним договором № МКЕХР2.139111.003 від 17 січня 2014 року, у термін до 08 жовтня 2015 року (кінцевий термін у вимогах).
Вимоги, зазначені у в повідомленнях відповідачі проігнорували, та у терміни передбачені у повідомленнях умови кредитного договору не виконані відповідачами ,та залишаються невиконаними й досі.
Відповідно до п. 1.1.4 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних коштів в розмірі 1,00 % від суми кредиту щомісячно в період сплати. 
Відповідно до п. 6.3 Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. 
При порушенні Позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до суду, Позичальник виплачує Банку штраф, що розраховується за формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми позову у (п.6.5 Кредитного договору).
06 лютого 2018 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР», ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №103, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №МКЕХР2.139111.003 від 17 січня 2014 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України "Про захист прав споживачів".
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Відповідно до 1.1.4 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних коштів в розмірі 1,00 % від суми кредиту щомісячно в період сплати.
За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
З врахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням правових позицій, висновлених Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами судова колегія приходить до висновку, що умови п.1.1.4 кредитного договору є несправедливими, суперечать положенням частини п`ятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), тому відповідно до статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору, а тому в цій частині рішення районного суду підлягає скасуванню .
За частиною першою статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
       Пред`явивши 22 жовтня 2015 року позовну вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом пені та штрафу та комісії судова колегія приходить до висновку, що заборгованість,станом на 09.10.2015 року становить:
- поточна заборгованість по тілу кредиту – 75278,89 гривень (сімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят вісім грн. 89 коп.); 
- прострочена заборгованість по тілу кредиту – 11306,51 гривень (одинадцять тисяч триста шість грн. 51 коп.);
- поточна заборгованість за процентами – 1635,36 гривень (одна тисяча шістсот тридцять п`ять грн. 36 коп.);
- прострочена заборгованість за процентами – 3368,87 гривень (три тисячі триста шістдесят вісім грн. 87 коп.);
- сума пені – 2877,03 гривень (дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 03 коп.); 
- сума штрафу – 5958,97 гривень (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім грн. 97 коп.).
Так як районний суд не застосував правові наслідки недійсності п.1.1.4 кредитного договору від 17 січня 2014 року сума у розмірі 4 800 грн. – заборгованість за комісією не підлягає задоволенню та виключається з розрахунку заборгованості.
       Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав,' якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням.
       За таких обставин посилання на безпідставність відступлення прав вимоги не приймається до уваги, оскільки договір № 103 про відступлення ( купівлі-продажу) прав вимоги від 06.02.2018 року за зазначеним кредитним договором є чинним.( а.с.184-185).
       При цьому колегія суддів погоджується з недотриманням судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо належного повідомлення учасників справи, не забезпечивши можливості реалізувати надані йому законом права, оскільки розглянув справу за відсутності відповідачів без належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, що в силу ст.376 ч.1 п.3,4 та частиною 3 п.3 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
       В силу ст.141ЦПК України судова колегія вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог та документально підтвердження сплати судового збору.
       Враховуючи, що позивачем при подачі апеляційної скарги не сплачено судові витрати, судова колегія судовий збір стягує з відповідачів пропорційно задоволеним вимогам на користь держави.
Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія, 
ПОСТАНОВИЛА:
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року скасувати.
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР», Міхно ОСОБА_4 .С., - правонаступник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»(Код ЄДРПОУ 36470620), заборгованість за кредитним договором №MКЕХР2.139111.003 від 17 січня 2014 року в сумі 100425,65 гривень (сто п`ять тисяч двісті двадцять п`ять грн. 65 коп.), з яких: 
- поточна заборгованість по тілу кредиту – 75278,89 гривень (сімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят вісім грн. 89 коп.); 
- прострочена заборгованість по тілу кредиту – 11306,51 гривень (одинадцять тисяч триста шість грн. 51 коп.);
- поточна заборгованість за процентами – 1635,36 гривень (одна тисяча шістсот тридцять п`ять грн. 36 коп.);
- прострочена заборгованість за процентами – 3368,87 гривень (три тисячі триста шістдесят вісім грн. 87 коп.);
- сума пені – 2877,03 гривень (дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн. 03 коп.); 
- сума штрафу – 5958,97 гривень (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім грн. 97 коп.).
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВБР», Міхно С.С., - правонаступник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині простроченої заборгованості за комісією в розмірі 4800,00 грн- залишити без задоволення.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в дохід держави витрати судовий збір у розмірі 1052,25 гривень (одна тисяча п`ятдесят дві грн. 25 коп.).
Стягнути з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) 78 грн 90 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева