ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2020 р.           Справа№ 910/7595/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Ткаченка Б.О. 
 
при секретарі судового засідання : Романовій Ю.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Дербеньова С.В. ордер серія КВ №795909  від 10.03.2020 року; 
від відповідача: Кирилюк Г.С.- директор виписка з ЄДР серія АГ №440633;  
від третьої особи: не прибув,   
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн"
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 року (дата підписання повного тексту 12.12.2019 року)
у справі № 910/7595/19 (суддя: Бойко Р.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства "Укргазбуд"
про стягнення 7 160 761,81 грн.

                                                            ВСТАНОВИВ: 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 7 160 761,81 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого зобов`язання за договором №20/10-фд від 20.10.2017 року з повернення безпроцентної поворотної грошової допомоги, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" у розмірі 4 643 558,88 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 762 434,06 грн, нараховану за період з 01.01.2018 року по 01.07.2018 року, штраф у розмірі 20% від розміру грошової допомоги, що складає 928 711,78 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 629 500,97 грн, нараховані за період з 01.01.2018 року по 30.04.2019 року, та 3% річних у розмірі 196 556,12 грн, нараховані за період з 01.01.2018 року по 30.05.2019 року.
Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" своїм рішенням від 12.12.2019 року (повний текст складено 19.12.2019 року) та присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" заборгованість у розмірі 4 643  558,88 грн, штраф у розмірі 928  711,78 грн, інфляційні втрати у розмірі 629  500,97 грн, 3% річних у розмірі 196  556,12 грн, в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовив.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду викладену в постановах від 18.06.2019 року  №914/8912/16 та  від 15.08.2019 року №910/21683/17. 
Так, скаржник вказав, що судом не було враховано той факт, що у відповідача відсутня  заборгованість перед позивачем по договору №20/10-ФД від 20.10.2017 року на суму 4643 558,88 грн та щодо сплати штрафу у розмірі 928711,78 грн на момент вирішення оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем було набуто право вимагати від позивача  виконання зобов`язання зі сплати коштів у розмірі 8 210 206,18 грн на підставі укладеного з Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року та відповідно направлено позивачу  заяву про залік зустрічних однорідних вимог в загальній сумі 5 572 270,66 грн.
Крім того, скаржник вказав, що він  неодноразово направляв позивачу відповідні заяви про залік зустрічних однорідних вимог, яка була отримана позивачем, а саме у якості додатків до відповіді на претензію, у якості додатків до відзиву на позовну заяву, у якості додатків до зустрічної позовної заяви, у якості додатків до позовної заяви та у якості додатків до листа №1 від 11.11.2019 року.
          Отже, за твердженням скаржника, станом на 10.01.2019 року у відповідача були наявні вимоги до позивача в силу договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року, а у позивача були наявні вимоги  до відповідача в силу договору №20/10-ФД від 20.10.2017 року. Зазначені вище вимоги є зустрічними та однорідними, строк виконання яких настав.  
Також, скаржник зазначив, що на момент розгляду  справи в суді першої інстанції, позивач був неодноразово  проінформований належним чином про залік зустрічних однорідних вимог  в загальній сумі 5572270,66 грн.
Таким чином, за твердженням скаржника, висновок суду першої інстанції про не вчинення відповідачем правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог  є хибним та суперечить нормам матеріального права. 
Крім того, вважаючи вищевикладене, скаржник вказав, що вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань  не підлягають задоволенню, є передчасними та помилковими.  
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 року справу № 910/7595/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.
Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі № 910/7595/19 залишив без руху своєю ухвалою від 21.01.2020 року.
Апелянтом протягом десяти днів з дня оприлюднення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в ЄДРСР було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому розмірі згідно з чинним законодавством.
Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.
Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі № 910/7595/19  своєю ухвалою від 05.02.2020 року.
           24.02.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду  без змін. 
          Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що  оскільки відповідачем не вчинено  правочин зарахування зустрічних однорідних вимог, то відповідно  зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Петроліум Ойл Юкрейн»  з повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" зобов`язання із повернення безпроцентної поворотної грошової  допомоги не припинились. 
          Також, 24.02.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду  - скасувати. 
          Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що в матеріалах справи наявні докази  неодноразового повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" про проведення Товариством з обмеженою відповідальністю «Петроліум Ойл Юкрейн»  заліку з позивачем на загальну суму 5572270,66 грн. 
          Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2020 року, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі  № 910/7595/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів:     Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.
          Північний апеляційний господарський суд прийняв матеріали справи № 910/7595/19 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 року до свого провадження у складі нової колегії головуючого судді Суліма В.В., судді: Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М. своєю ухвалою від 10.03.2020 року.
           10.03.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання  пояснення  на відзив Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП".
            Розглянувши в судовому засіданні дане клопотання, колегія суддів дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Згідно ст. ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції  розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
          Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
          Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.
          Так, клопотання скаржника  про відкладення розгляду справи відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки розгляд справи відбувається  тривалий час, причини для відкладення не є доведеними (представник скаржника не був позбавлений права ознайомитися з матеріалами справи та подати пояснення на відзив в строк), а задоволення клопотання призведе лише до затягування розгляду справи.
          Крім того, 10.03.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до винесення та набрання законної сили  рішення Господарського суду Одеської області  у справі №916/577/20, яке не підлягає задоволенню. 
          Відмовляючи в задоволенні клопотанні, Північний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що скаржником не вказано які саме обставини вказують на необхідність зупинення провадження у справі неможливість розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/577/20, а матеріали справи місять достатньо відповідних доказів для винесення правомірного рішення.  
Крім того, задоволення клопотання призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.
           10.03.2020 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник скаржника  підтримав  доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити,  рішення Господарського суду міста Києва скасувати та прийняти нове рішення, яким  в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
          Представник третьої особи  у судове засідання 10.03.2020 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника третьої особи, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду міста Києва  від 12.12.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн"  - без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
           20.10.2017 рокуміж Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" (перша сторона) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" (друга сторона) було укладено договір безпроцентної поворотної грошової допомоги №20/10-фд (далі - договір), відповідно до умов якого перша сторона зобов`язалася надати другій стороні безпроцентну поворотну грошову допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором, а остання зобов`язується прийняти безпроцентну поворотну грошову допомогу і повернути названу допомогу першій стороні у визначений цим договором строк.
          Згідно п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2017 року) сума безпроцентної поворотної грошової допомоги становить за цим договором 4 643 558,88 грн.
          Відповідно до п. 3.1 договору надання безпроцентної поворотної грошової допомоги другій стороні здійснюється з моменту підписання цього договору до 30.11.2017 року.
          Згідно п. 3.2 договору, остаточною датою повернення поворотної грошової допомоги другою стороною є 31.12.2017 року. 
          Відповідно до п. 4.4 договору по настанні дати, вказаної в п. 3.2 договору, друга сторона зобов`язується протягом одного банківського дня повернути суму безпроцентної поворотної грошової допомоги.
          У пункті 4.5 договору сторони погодили, що безпроцентна поворотна грошова допомога повертається у безготівковому порядку шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок першої сторони і вважається поверненою другою стороною першій стороні з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок першої сторони в банківській установі, що його обслуговує, або повернення безпроцентної поворотної грошової допомоги іншому, не запереченому законодавством порядку.
          Відповідно до п. 5.2 договору, при порушенні другою стороною строку повернення суми безпроцентної поворотної грошової допомоги, вказаного у п. 3.2 цього договору, вона повинна сплатити на поточний рахунок першої сторони штраф у розмірі 20% від розміру грошової допомоги, вказаного у п. 2.1 цього договору.
          Згідно п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2017 року) останній  набуває чинності з моменту надання безпроцентної поворотної грошової допомоги першою стороною і діє до 31.12.2018 року. В будь-якому випадку порушення однією із сторін обов`язків за цим договором він (договір) діє до моменту його остаточного виконання.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання своїх зобов`язань за договором позивач перерахував відповідачу безвідсоткову поворотну грошову допомогу у загальному розмірі 4 643 558,88 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №5 від 20.10.2017 року на суму 1 000 000,00 грн, №29 від 01.11.2017 року на суму 1 000 000,00 грн, №44 від 09.11.2017 року на суму 1 000 000,00 грн, №45 від 10.11.2017 року на суму 681 881,00 грн та №46 від 10.11.2017 року на суму 961 677,88 грн  (у всіх вказаних платіжних дорученням зазначено призначення платежу - поворотна фінансова допомога згідно договору №20/10-фд від 20.10.2017 року у загальному розмірі 4 643 558,88 грн, що не заперечується скаржником.
          Так, даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.
          Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
          Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
          За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
          Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на виконання п.п. 3.2, 4.4 договору та ст.ст. 530, 1049 Цивільного кодексу України зобов`язане було повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" безпроцентну поворотну грошову допомогу у розмірі 4 643 558,88 грн до 02.01.2018 включно (з урахуванням графіку перенесення робочих днів згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1-р від 11.01.2018 року).
          Натомість, як стверджує скаржник у нього відсутнє грошове зобов`язання перед позивачем, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" було набуто право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" виконання зобов`язання зі сплати коштів у розмірі 8 210 206,18 грн на підставі укладеного з Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019  року та відповідно направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" заяву про залік зустрічних однорідних вимог в загальній сумі 5 572 270,66 грн.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 20.10.2017 року між   Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" (постачальник) було укладено договір поставки №Т-2010/17 (далі - договір поставки), на виконання умов якого третьою особою було поставлено позивачу товар загальною вартістю 8 210 206,18 грн, що підтверджується підписаними представниками та скріпленими печатками сторін (договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017) видатковими накладними №61 від 16.03.2018 року та №62 від 19.03.2018 року (наявні в матеріалах справи).
          Так, за твердженням  Приватного акціонерного товариства "Укргазбуд", що не спростовано позивачем, поставлений Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" згідно договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017 року та видаткових накладних №61 від 16.03.2018 року та №62 від 19.03.2018 року товар Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" не був оплачений.
           10.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" (новий кредитор) та Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" (первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення).
           Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору про відступлення первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП"   належного виконання зобов`язання на загальну суму в розмірі 8 210 206,18 грн, що належить первісному кредиторові на підставі договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017 року за актом №61 та №62, а також нараховувати та стягувати штрафні санкції, передбачені договором та чинним законодавством.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання п. 3.1 договору про відступлення права вимоги, Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" (новий кредитор) та Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" (первісний кредитор) було складено акт прийому-передачі документів від 10.01.2019 року, згідно якого Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" копію договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017 року, копію акту звірки по договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" станом на 10.01.2019 року, а також видаткові накладні №61 від 16.03.2018 року та №62 від 19.03.2018 року.
          Відповідно до ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
          Згідно ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
          Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" не наведено жодних обставин, які б свідчили про нікчемність Договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року в розумінні ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, в той час як правильно зазначено судом першої інстанції, наявність у договорі поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017 року застереження про конфіденційність інформації, якою володіють сторони в межах його виконання, не є підставою для висновку про нікчемність правочину відступлення права вимоги. 
          Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що неповідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП", як боржника, про перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні, немає наслідком недійсність (нікчемність) договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року та/або втрату новим кредитором такого права та/або припинення обов`язку боржника, оскільки у відповідності до приписів ст.ст. 516, 517 Цивільного кодексу України на нового кредитора лише покладається ризик виконання боржником зобов`язання не новому, а колишньому кредитору.
Крім того, колегія суддів відзначає,  що можливе допущення відповідачем та третьою особою описки в частині зазначення назви документів, якими визначаються обсяги відступленого права (зазначення актів №61 та №62 замість видаткових накладних №61 та №62) не мають своїм наслідком виникнення сумнівів щодо дійсного предмету відступлення (яке саме право відступається цедентом цесіонарію), адже згідно акту прийому-передачі документів від 10.01.2019 року Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" видаткові накладні №61 від 16.03.2018 року на суму 5 304 398,54 грн та №62 від 19.03.2018 року на суму 2 905 807,64 грн, загальна сума яких відповідає визначеному у пунктах 1.1, 1.2 договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року  обсягу права вимоги, що відступається, - 8 210 206,18 грн.
          Водночас, колегія суддів зазначає, що встановлення обставин дійсності чи недійсності договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року не входить до предмету доказування у даній справі.
          Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, з огляду на встановлену у ст. 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину та відсутність доказів оспорення дійсності договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року в судовому порядку або визнаний судом вказаного договору недійсним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на підставі укладеного з Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" правочину відступлення права вимоги набуто право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП" належного виконання зобов`язання на загальну суму в розмірі 8 210 206,18 грн, що належало первісному кредиторові на підставі договору поставки №Т-2010/17 від 20.10.2017 року за видатковими накладними №61 від 16.03.2018 року та №62 від 19.03.2018 року.
          Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних     однорідних вимог, строк виконання     яких     настав, а також вимог, строк виконання яких     не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
          Згідно ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
          Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснене за заявою однією із сторін є одностороннім правочином, момент вчинення якого пов`язується виключно з моментом вчинення такою стороною відповідної дії, тобто вчинення відповідної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.
          Так, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двохсторонніх правовідносин.
          З наведеного правового висновку вбачається, що правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог є вчиненим з моменту волевиявлення однієї із сторін. При цьому, про волевиявлення сторони на припинення взаємних зобов`язань свідчить вчинення нею всіх необхідних дій для настання правових наслідків на підставі такого правочину. В даному випадку необхідними діями однієї із сторін, які свідчать про волевиявлення суб`єкта правочину на зарахування зустрічних однорідних вимог, є складення відповідної заяви та направлення її іншій стороні. 
          Відтак, саме з моменту направлення відповідної заяви зобов`язання вважається припиненим.
          Так, за твердженням відповідача ним було складено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №1 від 10.01.2019 року та направлено її Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП", на підтвердження чого надано опис вкладення у цінний лист від 10.01.2019 року.
          Водночас, позивач заперечує проти тверджень відповідача щодо направлення такої заяви, стверджує, що не одержував від Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №1 від 10.01.2019 року.
          При цьому, колегія суддів приймає до уваги твердження позивача, що опис вкладення у цінний лист від 10.01.2019 року не містить обов`язкового штрихкодового ідентифікатора, який би надав можливість відстежити пересилання, а також до такого опису не надано накладної, яка б підтверджувала придбання поштових послуг на відправлення листа за вказаним описом вкладення, в той час як інші надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на підтвердження надсилання листів описи вкладення у цінний лист такий ідентифікатор містять та відповідно до них долучено накладні та/або роздруківки інформації щодо відстеження поштових пересилань з офіційного веб-сайту Укрпошти.
          Відповідно до ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
          Саме у зв`язку з твердженнями позивача про не вчинення відповідачем правочину зарахуванням зустрічних   однорідних вимог та не направлення заяви вих. №1 від 10.01.2019 протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2019 зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" надати суду оригінал опису вкладення у цінний лист, яким було направлено позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, та накладної, якою підтверджується придбання поштових послуг на відправлення вказаного листа, про що, зокрема, повідомлялось в ухвалі про повідомлення дати, часу та місця судового засідання від 27.11.2019, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0103052952755, одержана Товариством з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" 05.12.2019 року.
          Проте, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції  оригіналу опису вкладення у цінний лист від 10.01.2019 року та накладної, якою підтверджується придбання поштових послуг на відправлення вказаного листа із заявою вих. №1 від 10.01.2019 року. Копія вищевказаної накладеної не є наладженим та допустимим доказом надсилання відповідної вимоги в розумінні ст.ст.  73, 76-79   Господарського процесуального кодексу України. 
          Таким чином, твердження скаржника, що           станом на 10.01.2019 року у відповідача були наявні вимоги до позивача в силу договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року, а у позивача були наявні вимоги  до відповідача в силу договору №20/10-ФД від 20.10.2017 року. Зазначені вище вимоги є зустрічними та однорідними, строк виконання яких настав, спростовується висновками суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.   
          Так, враховуючи наявність у описі вкладення у цінний лист від 10.01.2019 року дефектів (відсутність обов`язкового штрихкодового ідентифікатора), надання суду копії вказаного вище опису лише 11.11.2019 року на підтвердження відправлення заяви вих. №1 від 10.01.2019 року, на яку відповідач посилався у відзиві, поданому до суду 16.07.2019 року (тобто, майже через 4 місяці), та посилання позивача на не вчинення відповідачем правочину зарахування, а також не направлення заяви вих. №1 від 10.01.2019 року, в той час як скаржником в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України  не надано належних та допустимих доказів вчинення цих дій.
          При цьому, посилання скаржника на неодноразове направлення позивачу відповідної заяви  і її отримання, а саме у якості додатків до відповіді на претензію, у якості додатків до відзиву на позовну заяву, у якості додатків до зустрічної позовної заяви, у якості додатків до позовної заяви та у якості додатків до листа №1 від 11.11.2019 року не спростовує висновків суду першої інстанції, зокрема  щодо відсутності належних доказів надсилання позивачу саме оригіналу заяви  про зарахування зустрічних однорідних вимог, а не копії у  відповідних додатках.  
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не було вчинено відповідних дій щодо  направлення заяви вих. №1 від 10.01.2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Ремонтно-будівельний трест ЧМП".
Разом з цим, колегія суддів не приймає як наладжене твердження скаржника, що  судом не було враховано той факт, що у відповідача відсутня  заборгованість перед позивачем по договору №20/10-ФД від 20.10.2017 року на суму 4643 558,88 грн та щодо сплати штрафу у розмірі 928711,78 грн на момент вирішення оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем було набуто право вимагати від позивача  виконання зобов`язання зі сплати коштів у розмірі 8 210 206,18 грн на підставі укладеного з Приватним акціонерним товариством "Укргазбуд" договору про відступлення права вимоги від 10.01.2019 року та відповідно направлено позивачу  заяву про залік зустрічних однорідних вимог в загальній сумі 5 572 270,66 грн.          
          Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, оскільки відповідачем не вчинено правочин зарахування зустрічних     однорідних вимог, то відповідно зобов`язання відповідача  з повернення позивачу зобов`язання із повернення безпроцентної поворотної грошової допомоги не припинились.
          Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
          Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
          Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України,  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
          Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Так, матеріали справи на час винесення оскаржуваного рішення не містять доказів повернення відповідачем позивачу коштів у сумі 4 643 558,88 грн (позика за договором).
          З огляду на  викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на корить позивача  безпроцентної поворотної грошової допомоги у сумі 4 643 558,88 грн.
          Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 762 434,06 грн, штраф у розмірі 20% від розміру грошової допомоги, що складає  928 711,78 грн, інфляційні втрати у розмірі 629 500,97 грн, та 3% річних у розмірі 196 556,12 грн, колегія суддів відзначає наступне. 
          Як було встановлено вище,  відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
          Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України,  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
          Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).
          Згідно  ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
          Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).
          Відповідно до п. 5.2 договору,  при порушенні другою стороною (відповідачем) строку повернення суми безпроцентної поворотної грошової допомоги, вказаного у п. 3.2 цього договору, вона повинна сплатити на поточний рахунок першої сторони штраф у розмірі 20% від розміру грошової допомоги, вказаного у п. 2.1 цього договору.
          З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач допустив прострочення повернення суми безпроцентної поворотної грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 928 711,78 грн (20% від розміру грошової допомоги, вказаного у п. 2.1 цього договору, - 4 643 558,88 грн). 
          Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача  3% річних та інфляційних втрат, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 196 556,12 грн та інфляційних втрат у розмірі 629 500,97 грн.
          З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що  вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань  не підлягають задоволенню, є передчасними та помилковими.  
          Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
          Відповідно до положень ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники   грошових   коштів   сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню   в   розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
          Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, положення договору не містять умов, якими встановлюється порядок та розмір нарахування пені за невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем з повернення суми безпроцентної поворотної грошової допомоги, відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення пені, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.
          Щодо клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності за вимогою позивача про стягнення пені, колегія суддів відзначає, що  оскільки суд   прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення пені з підстав її необґрунтованості, то підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо цієї вимоги відсутні. 
          При цьому, колегія суддів відзначає, що  відповідачем не заявлялось про пропуск позивачем строку позовної давності за іншими вимогами, зокрема, за вимогою про стягнення штрафу.
          Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 18.06.2019 року  №914/8912/16 та  від 15.08.2019 року №910/21683/17 є неприйнятними з огляду на те, що постанови прийнято Верховним Судом з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення.
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог. 
          Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному додатковому рішенні. 
          Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що  мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.  
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення  (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                            
                                                            ПОСТАНОВИВ:
          
           1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроліум Ойл Юкрейн" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 року залишити без задоволення.          
           2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі №910/7595/19 залишити без змін.          
           3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.          
           4.   Матеріали справи №910/7595/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В.  Сулім 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 17.03.2020 року.