ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 33/821/142/20 Справа № 705/134/20	  	Головуючий по 1 інстанції Гудзенко В.Л.	
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП		Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 р.                                          м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/134/20 відносно  ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2020 року

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ,   

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 27.12.2019 о 20 год. 10 хв. в АДРЕСА_2, керував автомобілем AUDI -A4, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою місцевого суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, оскільки ніхто йому не пропонував пройти такий огляд, та працівники поліції взагалі не зупиняли його, а про існування адміністратвиних матеріалів складених відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП дізнався лише 13.02.2020 під час розгляду справи місцевим судом. Вказує, що місцевим судом, не допитано свідків у справі. Вважає, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських є недопустими доказом у справі.
Заслухавши думку апелянта  ОСОБА_1 та його захисників Мельниченка С.В., Горбунова Б.В. в режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані. 
Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях  ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку. 
Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396916 від 27.12.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 27.12.2019 о 20 год. 10 хв. в АДРЕСА_2, керував автомобілем AUDI -A4, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП, (а.с. 1);
- показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказували на те, що  ОСОБА_1 близько 20.00 години 27.12.2019 під`їхав за кермом автомобіля AUDI до їх домоволодіння, був з явними ознакази алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, погрожував всім фізичною розправою, висловлювався нецензурними словами, на зауваження поліцейських не реагував та хватав їх за форменний одяг (а.с. 3,4). Показання вказаних свідків повністю узгоджуються з даними відеозапису з нагрудних камер поліцейського. Крім того, свідки  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазанчили, що  ОСОБА_1 на пропозиції працівників поліції відмовився від проходження будь-якого медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
- даними рапорту поліцейського Ярового В.П., згідно якого ОСОБА_1 27.12.2019 на великій швидкості приїхав автомобілем AUDI -A4, д.н.з. НОМЕР_2 , до домоволодіння АДРЕСА_2. Крім того, ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, почав штовхати його, ображати нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130, та ст. 173 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом в сані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Також апелянт посилається на те, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та відповідно він не відмовлявся від такого огляду, і в його пристуності адміністративні матеріали не складалися, однак вказані доводи не підстверджені належними та допустимими доказами, і спростовується даними рапорту поліцейського Ярового В.П . та показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим є неприйнятними.
Підстав вважати, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських є недопустимим доказом у справі, як про це стверджує апелянт, немає.
Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 узгоджуються з даними рапорту поліцейського Ярового В.П. та з даними відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, а тому доводи апелянта про їх зацікавленість та неправдивість є неспроможними.
Вважаю, неналежними та недопустимими доказами у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які стороною захисту надіслані до апеляційного суду, оскільки вказані особи не допитувалися безпосередньо судом першої інстанції, клопотань про їх допит в міськрайонному суді  ОСОБА_1 не заявляв.
Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, та особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка