13.05.20
33/812/148/20
Єдиний унікальний номер судової справи 487/920/20
Номер провадження 33/812/148/20                         Головуючий у місцевому суді: Карташева Т.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника - Трушнікова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2020 року встановлено, що 27 січня 2020 року о 23.00 год. в місті Миколаєві по вулиці Чайковського в районі будинку №6-А громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки та моделі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотест Драгер та від проходження огляду в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з таким судовим рішенням, особа, притягнута до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Вважає, що застосоване до нього адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. При цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.
Стверджував, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотестера Драгер не відмовлявся. Співробітникам поліції не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки після того як зачинив автомобіль зустрівся зі знайомим і вживав спиртні напої. Після вжиття спиртних напоїв за кермо транспортного засобу не сідав.
Також ОСОБА_1 звертав увагу на те, що всі три свідка, письмові пояснення яких містяться у матеріалах справи, та яких суддя районного суду допитав у судовому засіданні, є зацікавленими особами, оскільки є власниками підземних гаражів, на даху яких було припарковано його автомобіль. При цьому, з цими особами у нього стався конфлікт з приводу правомірності паркування автомобіля та пошкодження даху гаражів. Вказані свідки, на думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пошкодили його автомобіль, а саме: порізали шини та пошкодили замки на дверях.
Вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1.ст.130 КУпАП, а лише наявне знаходження в громадському місці в нетверезому стані.
Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника Трушнікова М.М., свідка ОСОБА_2 , перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.
Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від   17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Диспозиція ч.1ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За такого, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не керувала транспортним засобом, то такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність доказів, які є в матеріалах справи, підтверджують винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Як зазначено у п.6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України за №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД №286960, водій ОСОБА_1 27 січня 2020 року о 23.00 год. керував транспортним засобом марки та моделі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві по вулиці Чайковського в районі будинку №6-А, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. 
Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер», та у медичному закладі у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
При прийнятті рішення, районний суд також обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були допитані судом, та такі пояснення, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, наведені показання свідків свідчать про те, що 27 січня 2020 року близько о 23 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Будь-яких підстав не довіряти показанням свідків у суду немає та протилежного не встановлено.
Окрім того, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується й показаннями самого ОСОБА_1 як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, який пояснив, що дійсно відмовився від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння. Але звертав увагу на те, що така відмова була пов`язана з тим, що він не керував автомобілем, тобто не був водієм, і не мав обов`язку проходження такого огляду.
Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ним неналежний спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.
Що стосується показань свідка ОСОБА_2 , то вони об`єктивно оцінені судом та жодних протиріч, які б ставили під сумнів законність судового рішення під час апеляційного розгляду не встановлено.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Оскільки сам факт відмови від проведення тесту за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 дійсно мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на з`ясування такого стану, при цьому не заперечуючи щодо свого стану сп`яніння. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова