ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4937/20 Справа № 182/817/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 182/817/19
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах відповідача  ОСОБА_2 , на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року, яке ухвалено суддею Рибаковою В.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 30.10.2006 року. Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.08.2017 року. 
Судовим наказом за №2-н/0182/179/2018 від 06.06.2018 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 11.05.2018 року. 
Виконавче провадження АСВП №55968038 з примусового виконання судового наказу №2-н/0182/179/2018, виданого 08.06.2018 року Нікопольським міськрайонним судом перебуває на примусовому виконанні у Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, по якому за боржником ОСОБА_2 рахується заборгованість з 11.05.2018 року. 
У зв`язку з невиконанням аліментних зобов`язань ОСОБА_2 , станом на 01.01.2019 року, загальна сума заборгованості по аліментам становить 15804,61 грн. Відповідач один раз у серпні 2018 року сплатив аліменти в сумі 2065 грн. 
Позивач вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача по справі, так він на виклики державного виконавця не з`являється, місце роботи та проживання не повідомляє. 
Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11.05.2018 року по 01.02.2019 року, яка за розрахунком позивача, становить 25443 грн..
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11.05.2018 року по 01.02.2019 року в розмірі 18410 грн. 33 коп.
В іншій чавстині в задоовленні позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на не, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки він був обізнаний про необхідність сплачувати аліменти та сплачував їх за реквізитами, наданими державним виконавцем, проте не на той розрахунковий рахунок. Зауважує на тому, що його вина у неотриманні позивачем аліментів відсутня.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.08.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 жовтня 2006 року у виконкомі Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, за актовим записом №16, від якого є малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвано, рішення набуло чинності 28.08.2017 року (а.с.10). 
Судовим наказом від 06.06.2018 року, виданим 08.06.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 182/3315/18, провадження №2-н/0182/179/2018, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11.05.2018 року (а.с.11).
З копії виконавчого провадження АСВП №56680403 з примусового виконання судового наказу №2-н/0182/179/2018, виданого 08.06.2018 року, вбачається, що 03.07.2018 року на підставі заяви стягувача від 21.06.2018 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сінченко О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу №2-н/0182/179/2018 виданого 08.06.2018 року. Боржник неодноразово повідомлявся про заходи виконання судового рішення. 22.08.2018 року від  ОСОБА_2  до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява, з якої вбачається, що ОСОБА_2 просив перерахувати аліменти на сьогоднішній день на рахунок ОСОБА_1 . Згідно розпорядження № 56680403 від 31.08.2018 року державного виконавця Сінченко О.В., затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби від 31.08.2018 року ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 2134 грн., що надійшли 28.08.2018 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2-н/0182/179/2018, виданого 08.06.2018 року перераховані ОСОБА_1 в сумі 2065 грн. (а.с.45-95)
Згідно розрахунку заборгованості по аліментам по судовому наказу №2-н/0182/179/2018 з 11.05.2018 року по лютий 2019 року загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 18410,33 грн., загальна заборгованість станом на 01.03.2019 року становить 0,00 грн. (а.с.87)
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив доведеності факту порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції їх розміром, з огляду на наступне.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.
Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по з 11.05.2018 року по лютий 2019 року загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 18410,33 грн.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідача по сплаті аліментів в розмірі 10756 грн. утворилась з незалежних від нього причин.
Як вбачається з відповіді Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 61990/11 від 02.10.2019 року, на рахунок Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від відповідача по справі надходили грошові кошти, зокрема 21.09.2018 року – 2220 грн., 25.10.2018 року – 2134 грн., 30.11.2018 року – 2134 грн., 28.12.2018 року – 2134 грн., 29.01.2019 року – 2134 грн., а всього 10756 грн., які перераховані 19.02.2019 стягувачу ОСОБА_1 на реквізити в АТ КБ «Приватбанк» на її картковий рахунок як погашення боргу по аліментам, також грошові кошти у сумі 10816, 06 грн. та 10200 грн., а всього було перераховано 21016,06 грн., що надійшли 14.02.2019 року, перераховані 25.02.2019 стягувачу ОСОБА_1 на реквізити в АТ КБ «Приватбанк» на її картковий рахунок як погашення боргу по аліментам (а.с.122). 
Згідно відповіді Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 70055 від 06.11.2019 року, у серпні 2018 року на депозитний рахунок відділу від боржника надійшли аліменти які 31.08.2018 року в сумі 2065 грн., перераховані стягувачу. В подальшому на авансовий рахунок Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області дійсно надходили грошові кошти, а саме: 21.09.2018 року – 2220 грн., 25.10.2018 року – 2134 грн., 30.11.2018 року – 2134 грн., 28.12.2018 року – 2134 грн., 29.01.2019 року – 2134 грн., а всього 10756 грн., які перераховані боржником з невідомих причин на авансовий рахунок, замість депозитного рахунку. З авансового внеску неможливо було перерахувати стягувані кошти. 05.02.2019 року від боржника до відділу ДВС надійшла заява про повернення помилково зарахованих коштів – 10756 грн. з авансового рахунку. 07.02.2019 року кошти в розмірі 10756 грн. були повернуті боржнику. 14.02.2019 року боржник перерахував кошти – 10200 грн., 10816,06 грн. на депозитний рахунок відділу, які розпорядженням виконавця від 19.02.2019 року перераховані стягувачу як погашення боргу по аліментам в сумі 21016,06 грн. (а.с.140)
Вказані обставини також підтверджуються наданими відповідачем квитанціями (а.с.106-108).
З урахуванням того, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи та на платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів в розмірі 10756 грн. утворилась з незалежних від нього причин, а висновки суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів поважних причин несплати аліментів відповідачем за спірний період з 11.05.2018 року по 01.02.2019 року спростовуються наведеними вище обставинами.
Розраховуючи розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів колегія суддів виходить з наступного.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені – 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня – за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені – 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц, провадження № 14-61цс18.
Враховуючи викладене, беручі до уваги вказану правову позицію Великої палати Верховного суду, колегія суддів вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів по судовому наказу №2-н/0182/179/2018 виданого 08.06.2018 року, за період з 11.05.2018 року по 01.02.2019 року складає 13057,41 грн., виходячи з такого розрахунку:
вересень 2018 року - 3019,73 грн. (2475,19 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 244 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 3019,73 грн.)
червень 2018 року – 4561,47 грн. (2131,53 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 214 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 4561,47 грн.)
липень 2018 року – 3900,70 грн. (2131,53 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 183 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 3900,70 грн.)
серпень 2018 року – 101,13 грн. (66,53 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 152 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 101,13 грн.)
вересень 2018 року – 255,19 грн. (311,33 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 122 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 311,33 грн.)
жовтень 2018 року – 310,48 грн. (341,19 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 91 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 310,48 грн.)
листопад 2018 року – 208,13 грн. (341,19 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 91 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 208,13 грн.)
грудень 2018 року – 141,52 грн. (471,43 грн.(розмір заборгованості по аліментам) х 1% х 30 (кількість днів прострочення сплати суми аліментів) = 141,52 грн.)
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного судом першої інстанції розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із зменшенням вказаного розміру з 18410,34 грн. до 13057,41 грн.
В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без зміін. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка дії від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року змінити в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнутої  з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 18410 грн. 34 коп. до 13057 (тринадцять тисяч п`ятдесят сім) грн. 41 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

Головуючий:        
                                       
Судді: