ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

15 травня 2020 року
м. Харків

справа № 617/2025/19
провадження № 22-ц/818/2352/19

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого –         Пилипчук Н.П.,
суддів –                Коваленко І.П., Маміної О.В.,

Учасники справи : 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу 

за позовною заявою  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина,

за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року, ухвалене суддею Уханьової І.С., в залі суду в м. Вовчанськ, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування позову зазначила, що з 20 квітня 2019 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З вини відповідача їх шлюб розпався. На даний час сторони разом не проживають. В період шлюбу у них народилася дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. 
Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною трьох років та витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 2500 грн. 00 коп.
Позивач та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, щомісячно до досягнення дитиною трьох років , в іншій частині позовних вимог відмовилися.
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина - задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1\4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1\4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 грудня 2019 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення в частині платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 просить  скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1\4 частини його заробітку (доходу та ухвалити нове в цій частині, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги вимоги ст. 84 СК України, якою передбачено, що аліменти на утримання дружини можуть бути стягнуті тільки у разі якщо чоловік може надавати таку допомогу. Вказує, що він безробітний, знаходиться на утримання свої батьків.  
ОСОБА_3 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що посилання апелянта на те, що він ніде не працює та знаходить на утримання своїх батьків не звільняє его від обов`язку утримання дружини, з якою проживає дитина.
Рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1\4 частини, у зв`язку із чим в іншій частині не переглядається. 
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно фотокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 липня 2019 року батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с. 5).
Даними довідки-інформації виданої виконавчим комітетом Охрімівської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 290 від 13 грудня 2019 року, позивач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дитиною, сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Отже судом першої інстанції встановлено, що на момент звернення до суду шлюб між сторонами не розірвано, але проживають вони окремо один від одного, дитина проживає разом із матір`ю.
Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Тому з урахуванням стану здоров`я платника аліментів, його матеріального становища, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявне у позивачки право на отримання аліментів від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідач не працює, про що свідчать відомості з трудової книжки, відповідно до якої останній запис був зроблений 16.09.2014 року де відповідач був звільнений за власним бажанням із займаної посади. 
Той факт, що відповідач не працює та знаходиться на утриманні батьків не свідчить про те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу, оскільки позивач є особою працездатного віку не зареєстрований в якості безробітного в жодному з центрів зайнятості України і допомогу по безробіттю не отримує.
З урахуванням фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі, визначеному судом першої інстанції. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).
Апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що на його утриманні знаходяться інші особи. 
У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                             Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                І.П. Коваленко 
                                                                               
                                                                       О.В. Маміна