КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  759/8213/17                                                                        Головуючий у І-й інстанції - Сенько М.Ф.
апеляційне провадження № 22-ц/824/5502/2020                                              Доповідач Заришняк Г.М.

 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 травня     2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розглядуцивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
розглянув у  порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В травні 2017 року  АТ КБ «ПриватБанк»  звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову  зазначав,  що  15.04.2011   року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав  кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, визначених Умовами та Правилами надання банківських послуг й Тарифами банку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 04.05.2017 року  становить 44 966,95 грн. та складається із заборгованості: за кредитом - 11 797,18грн.; по відсоткам за користування   кредитом - 6 277,04 грн..; пені - 24 275,26 грн.; штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 2117,47 грн. (процентна складова).
Заочним рішенням  Святошинського  районного суду м. Києва від  12 вересня   2017 року  позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»  44966 грн. 95 коп. на погашення заборгованості за договором б/н від 15.04.2011 року, що облікована станом на 04.05.2017 р, та 1600 грн. на відшкодування судових витрат, а всього 46 566 грн. 95 коп. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 ,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення  суду  скасувати  та ухвалити  нове рішення  про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Київського апеляційного суд від 17 березня 2020 року  дану справу призначено в порядку письмового  провадження.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому   задоволенню  з таких підстав.
  Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів  не може повністю погодитись    з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК Українивстановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до  частин 1 та 2  статті 207 ЦК України  правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно  ч. 1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом   ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, що 15 квітня 2011 року  між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2   укладено кредитний договір б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умов і правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів банку.  При підписанні Анкети-заяви останній погодився  з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між банком та ним  Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.
При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
  Звертаючись з даним позовом Банк, просив, крім тіла кредиту (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а також пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, обґрунтовуючи вказані вимоги Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір,  умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про розмір сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до  ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитними коштами та штрафів, які не визначені в підписаній відповідачем Заяві, відсутні.
Встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку», «Пам`ятці клієнта банку», які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник не підписувався.
Частинами 1 та 2 ст. 76  ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 Ці дані встановлюються такими засобами -  письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77).
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Банком не надано суду інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише в Анкеті -заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку»,  з якими позичальник був ознайомлений. Анкета-заява,  підписана ОСОБА_2 15 квітня 2011 року, не містить відомостей щодо процентної ставки, в ній також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.  
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Разом з тим,  матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», розумів відповідач, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», а також те, що указані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, їх розмірів і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України   від 11.03.2015 року (провадження №6-16-ц15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин.
 Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).
Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг у «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем  запропонованих йому  умов та приєднання як другої сторони до запропонованого тексту договору.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки та штрафів  за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи наведене,  колегія суддів вважає, що  висновок суду першої інстанції про   наявність підстав  для задоволення позову в частині  стягнення  заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені, штрафів та процентної складової не можна вважати законним та обґрунтованим.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду  першої інстанції про задоволення позову в частині  стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі  11 797 грн. 18 коп., оскільки з матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_2 отримав платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом в 10 000 грн.,  користувався перерахованим йому кредитними коштами. Крім того, ним  не оспорюється факт укладення кредитного договору, який є чинним на даний час.
Разом з тим, заслуговують  на увагу й доводи апеляційної скарги  про те, що справа була розглянута у відсутність  відповідача, який не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.
Згідно ч.1,2 ст. 76 ЦПК України, в редакції на час постановлення рішення суду,  судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року  було відкрито провадження та призначено дану справу до розгляду  на 12 вересня 2017 року. Судова повістка  була направлена за адресою  АДРЕСА_1 ., однак була повернута без належного вручення  відповідачу.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення  відповідача про день та час розгляду справи, рішення  суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції  було порушено правила територіальної  підсудності, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи слідує, що до позовної заяви  була додана ксерокопія паспорту  відповідача ОСОБА_2   із зазначенням його місця реєстрації:  АДРЕСА_1 .
З відповіді  Відділу  з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб слідує, що  громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстрований  за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).
До заяви про перегляд заочного рішення  відповідачем було додано ксерокопію паспорта з якої слідує, що він з квітня  2013 року  зареєстрований  за адресою: АДРЕСА_2 
За правилом ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Звертаючись з апеляційної скарги, апелянтом не ставилися вимоги про скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
За таких обставин, заочне рішення суду підлягає скасуванню з постановленням  нового рішення про часткове задоволення позову  ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», стягнення  з відповідача ОСОБА_2  на користь позивача 11 797 грн.18 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 15.04.2011 року.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141  ЦПК України з відповідача на корить  позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 419,84 грн.  
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 ,  задовольнити частково.
Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року  скасувати та постановити нове рішення наступного змісту.
Позов  Публічного  акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) 11 797 грн.18 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 15.04.2011 року та 419,84 грн. судового збору, а всього 12 217 грн. 02 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку  оскарження не підлягає.
    
Головуючий: 
  Судді: