П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 473/5247/19	
Головуючий в 1 інстанції: Старжинська О.Є.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                     Кравченка К.В.,          
при секретарі судового засідання – Биховець А.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАк № 1883666 від 20.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП України та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його безпідставно притягнуто до відповідальності за відсутність бризговиків, оскільки напередодні в нього стався розрив шини та пошкодження бризговиків. Враховуючи, що самостійно встановити бризковики позивач не зміг, в силу їх значного ушкодження, ним прийнято рішення рухатись до місця ремонту, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, що прямо передбачено п.31.5 ПДР України.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та законною. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор патрульної поліції прийняв рішення про складення адміністративних матеріалів щодо позивача. Підтвердженням факту вчинення порушення є відповідна відео фіксація на якій зафіксована відсутність з правої сторони транспортного засобу, керованого позивачем, передбачених конструкцією бризговиків, що є порушенням п.31.4.7 "е" ПДР України.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції відомим в задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що доводи позивача, що він рухався до місця ремонту з увімкненою світловою аварійною сигналізацією не знайшли свого підтвердження. Натомість ч.2 ст.77 КАС України визначено, що у справах цієї категорії, обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на суб`єкт владних повноважень. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне. 
20 грудня 2019 року  о 12:37 год. інспектором УПП в Миколаївській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1883666 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.121 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Зазначено постановою встановлено, що ОСОБА_1 20.12.2019 року о 12-28 год. у м. Миколаїв по вул. Гагаріна, 116, керуючи автомобілем «МАN» номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом номерний знак НОМЕР_2 порушив пункт 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом з напівпричепом в якого були відсутні бризковики і грязезахисні фартухи.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи, якими позивач обґрунтовує свою позовну заяву, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, позивач зазначив, що через розрив шини напівпричепу транспортного засобу під час вивантаження вантажу (щебеню) на території Миколаївського глиноземного заводу за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с.Галицинове, він самостійно замінив пошкоджене колесо напівпричепу (середнє, з правої сторони), однак за зовнішнім виглядом трьох коліс напівпричепу з правої сторони зафіксованих відеофіксацією будь-яких відмінностей, які б свідчили про виконаний ремонт – відсутні, всі колеса є однаково забрудненими.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до      Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993р. № 3353, встановлений      Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. 
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п.31.4.7. "е" ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, за відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього  захисного пристрію, грязезахисного фартуха і бризковика.
Частина 1 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, відповідно ч. 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 73 КАС України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, зі змісту ст. 251 КУпАП України та ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) - при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження даної постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою  попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Притягнення особи до відповідальності за порушення п. 31.4.7 (е) Правил дорожнього руху можливе у випадку, коли наявні технічні несправності транспортного засобу, в тому числі – відсутні передбачені конструкцією транспортного засобу бризковики.
З відео фіксації, наданої відповідачем, вбачається, і не заперечується позивачем, що бризковик відсутній лише з правої сторони напівпричепу, отже конструкція даного напівпричепу передбачає встановлення бризковиків.
На обґрунтування можливості рухатися на транспортному засобі за відсутності бризковика позивач посилається на п.31.5 ПДР України.
Абз.1 п.31.5 ПДР України визначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Разом з тим, абз.2 п.31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.
Тобто абз.2 п.31.5 ПДР України чітко визначено, що подальший рух транспортного засобу, з технічними несправностями, передбаченими п.31.4.7 ПДР України заборонені.
Доводи апелянта про те, що виявлена несправність вантажного автомобілю виникла внаслідок розриву шини, який стався напередодні, під час вивантаження щебеню на території Миколаївського глиноземного заводу спростовуються відеозаписом, що є в матеріалах справи, на якому особисто ОСОБА_2 зазначає, що їздив на вказаному автомобілі у цьому ж технічному стані майже два роки. 
Враховуючи викладене, судова колегія вважає доведеним факт порушення позивачем п.31.4.7 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.
Крім того, судова колегія вважає слушними висновки суду першої інстанції, що за зовнішнім виглядом трьох коліс напівпричепу з правої сторони зафіксованих відеофіксацією будь-яких відмінностей, які б свідчили про виконаний ремонт – відсутні, всі колеса є візуально однаково забрудненими. 
Отже непідтвердженими є підстави, визначені абз.1 п.31.5 ПДР України, які б дозволили позивачу рухатись на технічно несправному транспортному засобі.
Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Статтею 286 КАС України  встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3      ст.272 КАС України      судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями      273-277,      282-286      цього  Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко