Єдиний унікальний номер 225/5183/19 
Номер провадження 22-ц/804/972/20        

П О С Т А Н О В А 
Іменем  У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

головуючого судді-доповідача   Никифоряка Л.П.
суддів       Новікової Г.В., Гапонова А.В.
за участі секретаря судового засідання   Ротар Я.Б.
розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м.Бахмут справу що виникла з трудових правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Музичної школи імені Івана Карабиці Відділу культури Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 16 січня 2020 року (Головуючий у суді першої інстанції Соляник А.В.), - 
  
В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Музичної школи імені Івана Карабиці Відділу культури Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк /надалі Музична школа/ з вимогами про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилалася на відсутність правових підстав для її звільнення за пунктом 3 статті 41 Кодексу законів про працю України, вказуючи що вона не вчиняла аморального проступку не сумісного з продовженням роботи та відсутні докази такого проступку.
16 січня 2020 року ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду кримінальної справи  №225/7359/19 провадження 1-кп/225/123/2020 за обвинуваченням ОСОБА_1 в скоєнні злочину передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Заявник стверджувала про те, що судом порушенні норми процесуального права та суд дійшов помилкового висновку про те, що обставини якими позивач обґрунтовувала позов не можуть бути встановлені судом самостійно.  
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що правовідносини у даній справі з приводу яких виник спір повинні бути встановлені при розгляді цієї справи, та звільнення позивача не було поставлене в залежність від рішення в кримінальній справі, з огляду на що, були відсутні правові підстави для зупинення розгляду провадження у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Музичної школи зазначає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності позивача, яка надала письмове пояснення, також за відсутності відповідача та його представника повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції як на підставу для зупинення провадження у справі посилався на те, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи про поновлення на роботі до набрання законної сили вироком у справі про умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, від якого буде залежати вирішення даного спору.
Пункт 6 частини 1 статті 252 ЦПК України серед випадків за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі передбачає  об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі
Отже вирішальним для з`ясування судом питання про зобов`язання  зупинення провадження є те чи існує об`єктивна неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої.
Стосовно даної справи вимоги заявника, відповідно до буквального змісту позовної заяви зводились до вирішення спору про незаконність звільнення через відсутність доказів щодо вчинення позивачем аморального проступку, які давали би правові підстави для звільнення.

Частина 2 статті 77 ЦПК України передбачає, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмет та підстави позову в даній справі, та не навів жодної підстави, яка б вказувала на те, що рішення про звільнення позивача обґрунтовувалось наявністю кримінального провадження. 
Також судом не враховано як з`ясування обставин у кримінальному провадженні у справі приватного звинувачення впливає на спірні правовідносин у такий спосіб що виключає можливість з`ясування обставин якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення в цивільному судочинстві.
Наявність зазначеної обставини для зупинення провадження суд пов`язував із тим, що вирок у справі кримінального судочинства може бути розцінений як належний доказ та мати своїм наслідком те, що він стане правовою підставою для звільнення працівника. 
Однак судом не враховано, що в наказі про звільнення працівника зазначені правові підстави для звільнення. Та прийняття наказу про звільнення в жодний спосіб, адміністрацією Музичної школи, не ставилось в залежність від того чи існував обвинувальний вирок суду, який підтверджував вину працівника у вчиненні аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи. 
Та чинне процесуальне законодавство проголошує, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду /пункт 6 частини 1 статті 252 ЦПК України/.
Ухвала суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в ухвалі про зупинення провадження без встановлення відповідних фактів щодо предмету спору та обставин які підлягають з`ясуванню, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.
Та вирішальним для розгляду даного спору суд апеляційної інстанції вбачає те, що для прийняття Музичною школою рішення про накладення на працівника стягнення у вигляді звільнення, на думку адміністрації останньої не потребувало наявності вироку суду яким було би встановлено вину працівника, та вирішення цього питання не ставилось в залежність від наявності будь-яких інших підстав чи доказів, окрім тих що були включені як підстави звільнення у відповідний наказ про звільнення. 
Зупинення провадження у справі не узгоджується із положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яким передбачено таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи, складність справи, поведінку заявників та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.
Згідно з вимогами статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
За таких обставин зупинення провадження судом порушує норми процесуального права та не відповідає принципу ефективності судового процесу.
Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що має своїм наслідком скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 16 січня 2020 року  скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2020 року. 

Судді: