ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року	Львів	Справа № 809/1055/16 пров. № А/857/3431/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І. 
суддя                                                     Матковська З.М. 

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

за участю:

апелянт                                                    ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року (головуючий суддя Гундяк В.Д., судді Микитюк Р.В., Панікар І.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 809/1055/16 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністра оборони України Загороднюка Андрія Павловича, Івано-Франківського обласного військового комісаріату, Коломийського міського об`єднаного військового комісаріату Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування наказів і зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. штрафу відповідно до пункту 5 частини 1 статті 145 КАС України.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням судом норм процесуального права просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує, просить її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
21.01.2020 року та 31.01.2020 року апелянтом подані заяви про відвід головуючого судді Гундяка В.Д. у зв`язку з відведенням від розгляду справи у іншій справі та колегії суддів: Гундяка В.Д., Микитюка Р.В. та Скільського І.І., у зв`язку з прийняттям вказаними суддями ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід, відповідно.
Ухвалами суду від 23.01.2020 року та 04.02.2020 року колегією суддів подані заяви визнані безпідставними і необгрунтованими, а провадження в адміністративній справі №809/1055/16 двічі було зупинено, в зв`язку з необхідністю вирішення питання про відвід, суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Ухвалами Івано-Франківського окружного адміністартивного суду від 27.01.2020 року та 06.02.2020 року в задоволенні заяв представника позивача - Дем`яніва Ігоря Михайловича від 21.01.2020 про відвід судді Гундяка В.Д. та заяви від 31.01.2020 про відвід суддів Гундяка В.Д., Микитюка Р.В. та Скільського І.І. відмовлено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу про накладення на представника позивача штрафу, суд першої інстанції дійшов висновку, що подання заяви про відвід втретє є зловживанням процесуальними правами.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.
Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями  126  та  129 Конституції України.
Відповідно до  статті 126 Конституції України  незалежність і недоторканність судді гарантуються  Конституцією  і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
Наведене свідчить про закріплену на законодавчому рівні незалежність суддів та захист їх від впливу та втручання будь-яких осіб чи державних органів.
У той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного у  статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Право на розгляд справи безстороннім судом, встановленим законом, гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу судді у ситуації, коли суддя має особистий інтерес у результаті розгляду справи, має конфлікт інтересів або іншим чином упереджений відносно будь-якої особи, яка бере участь у справі.
Безсторонність суду як відсутність упередженості необхідно оцінювати у кожному конкретному випадку відповідно до суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, суб`єктивний критерій визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, а за об`єктивним критерієм підлягають дослідженню питання, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Відповідно до частин 1-2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України 
Суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого  статтею 31  цього Кодексу.
2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених  статтею 37  цього Кодексу.
Статтею 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право учасника справи на заявлення відводу судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу за наявності підстав, зазначених у  статтях 36-38  цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. 
Згідно частини 2 статті 45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням  процесуальними правами дії, що суперечать  завданню  адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.
Відповідно до частини 4 статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Зі змісту поданих ОСОБА_1 заяв про відводи суддів у справі № 809/1055/16 останній в кожному разі покликався на різні обставини, доводи та підстави, які на його думку, свідчили про необ`єктивність  та упередженість складу суду, на розгляд якому було передано адміністративну справу. На переконання апеляційного суду зміст заяв ОСОБА_1 не створює умов, за яких можливий висновок про з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
          При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10.06.1996, § 32 , Звіти 1996-III).
У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «Де Куббер проти Бельгії», 26.10.1984, § 26, Серія А, № 86).
          Заявлення відводу судді не суперечить положенням процесуального законодавства.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив помилкове застосування процесуальних норм та дійшов неправильних висновків.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Згідно частини четвертої цієї ж статті зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись 36, 37, 38, 44, 145, 149, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 809/1055/16 –  скасувати.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 11 червня 2020 року.