Справа № 444/2505/19                                Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й. 
Провадження № 22-ц/811/1251/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б. 
Категорія:50

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        04 червня 2020 року                                                        м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого Струс Л.Б.
суддів Левика Я.А., Шандри М.М.
розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін
на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року у складі судді Зеліско Р.Й. 
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на додаткові витрати на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

        ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів на додаткові витрати на дитину, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 червня 2015 року у справі №444/1087/15-ц шлюб між ОСОБА_4 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 », ОСОБА_6 (станом на день подання позову « ОСОБА_7 ») та ОСОБА_1 , розірвано.
       Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 кошти на додаткові витрати на лікування неповнолітніх дочок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 11882 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 95 коп. та додаткові витрати на лікування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 11700 (одинадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп. для встановлення брекетів.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 коп.
       Стягнуто з ОСОБА_1  в користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу. 
       Вважає що рішення не відповідає є незаконним і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
       Зазначає, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 
       Вказує, що виписка з амбулаторної карти пацієнта не є розрахунковим документом, що підтверджує факт понесення позивачем додаткових витрат в сумі 6500 грн на лікування доньки ОСОБА_10 та витрат в сумі 5980 грн на лікування доньки ОСОБА_11 , а тому суд в цій частині безпідставно визнав встановленими вказані обставини.
       Вважає також, що посилання суду на лист ФОП лікаря ОСОБА_12 від 27.01.2020р. №1 та надані до такого листа квитанції до прибуткових касових ордерів №33 від 05.06.2019 року , №35 від 19.06.2019р., №2 від 17.01.2020р. є безпідставними, оскільки вони були подані з порушенням вимог ч.1, 4, 8 ст. 83, ч.1,2 ст.126, ст.. 229 ЦПК України.
       Апелянт зазначає, що з представлених фіскальних чеків товарів та медичних препаратів вбачається, що жоден не застосовується для лікування псоріазу, а тому висновок суду , що такі купувались саме на лікування дітей враховуючи захворювання дітей та період купівлі ліків є помилковим та не відповідає обставинам справи.
       Вказує, що позовна вимога щодо стягнення витрат на лікування ОСОБА_8 в сумі 11700 грн. для встановлення брекетів не належить до витрат, які будуть понесені нею в майбутньому, оскільки брекети на час розгляду справи в суді 1-ї інстанції вже були встановлені 06.09.2019 року.
       Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_13 додаткові витрати в сумі 3807, 50 грн.
       Представником ОСОБА_3 – адвокатом Кітов О.В. подано відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
        Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
       Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до  ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
       Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
       Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
       Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17.06.2015 року у справі № 444/1087/15-ц розірвано.
       У даному шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей: дочка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 25.08.2007 року, та дочка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 14.09.2010 року. Батьком дітей є відповідач по справі, ОСОБА_1 , матір`ю- позивач ОСОБА_14 (а. с. 4).
Діти сторін проживають разом із позивачкою.
       Копією свідоцтва про шлюб, яке видано повторно 11.07.2017 року, стверджується, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб 30.01.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 09. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_7 (а.с. 17).
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходячи із найкращого забезпечення інтересів дітей, зокрема, для їх фізичного розвитку, покращення здоров`я, прийшов до висновку, що докази надані позивачем є належними та допустимими а тому з відповідача підлягають стягненню кошти на додаткові витрати на лікування неповнолітніх дочок.
       Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
       Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
       Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       При цьому СК України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою утримання дитини.
       Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04 грудня 2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_17 в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття в користь їх матері ОСОБА_16 .
       Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
       З копій виписок із медичної карти амбулаторного хворого, які видані поліклінічним відділом Комунального некомерційного підприємства "Жовківська центральна районна лікарня" вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово хворіє, діагноз: псоріаз, прогресивна стадія, змішана форма, часторецедивуючий характер (а.с. 18, 19).
       З копії довідки за вих. № 166 від 04.07.2019 року, яка видана Установою благодійного фонду "Центр медичних інновацій" "Nova", вбачається, що ОСОБА_8 пройшла медичні обстеження на магнітно-резонансному томографі і ОСОБА_3 було сплачено 05.07.2016 року за МРТ головного мозку 1250,00 грн., 10.09.2018 року за МРТ поперекового відділу хребта з формуванням і друком результатів обстеження на плівку 1780,00 грн., 01.04.2019 року за МРТ поперекового відділу хребта з контрастуванням 3645 грн. Загальна сума 6675 грн. 00 коп. (а.с. 20)
З рахунку, який виданий ПП "Перша соціальна медична лабораторія "Ескулаб", вбачається, що ОСОБА_9 здавала аналізи 16.03.2018 року, вартість послуги 165,00 грн.(а.с. 23).
       Бланком-замовленням, який виданий ПП "Перша соціальна медична лабораторія "Ескулаб", стверджується, що ОСОБА_8 здавала аналізи 08.08.2019 року, вартість послуги становила 880,00 грн. (а.с. 24).
       Окрім цього ОСОБА_8 надалися медичні послуги в "Медичному центрі Святої Параскеви", а саме рентгенографія одного відділу хребта в двох проекціях 08.09.2018 року, вартістю 545,00 грн., УЗД щитоподібної залози 10.08.2019 року, вартістю 395,00 грн. (а.с. 25).
У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені витрати ОСОБА_3 в загальній сумі 8660 грн підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому такі підлягають до задоволення.
       Щодо витрат ОСОБА_3 на купівлю медичних препаратів такі підлягають до часткового задоволення.
       Так, позивачем не надано доказів що вказані медичні препарати та товари були придбані для лікування дітей. Тому, вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення 1611 грн 91 коп. по наданих квитанціях не підлягають до задоволення. Однак, враховуючи діагноз ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що до стягнення підлягають лише витрати згідно квитанції №ПН 138207313235 від 18.07.2019 року на суму 1014 грн. 
       Також ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_1 половину витрат на лікування дітей у лікаря-стоматолога «ПП Цимбала».
       Як вбачається з виписки з амбулаторної карти пацієнта ОСОБА_8 , яка складена лікарем-стоматологом "ПП Цимбала", вбачається що вона проходила лікування в період часу з 10.06.2016р по 19.06.2019р. , вартість лікування 6500грн. та стверджено, що 19.06.2019 року лікарем-ортодонтом рекомендовано ОСОБА_8 встановлення брекетів для вирівнювання зубних рядів. Попередня вартість лікування буде становити 23400,00 грн. З виписки амбулаторної карти паціента ОСОБА_9 , яка складена лікарем-стоматологом "ПП Цимбала", вбачається, що вона в період часу з 27.04.2018 року по 05.06.2019 року проходила лікування в приватному стоматологічному кабінеті. Вартість лікування 5980,00 грн.(аркуш справи № 22).
       За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
       Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Колегія суддів вважає, що вищенаведені виписки не є належними доказами. Такі не містять ні короткого анамнезу, стану при направленні, діагностичних досліджень, перебігу хвороби, проведеного лікування, клінічного діагнозу як це передбачено Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого». Тому в задоволенні вказаних вимог щодо стягнення 11700 грн для встановлення брекетів та 6240 грн ((6500+5890):2)за лікування слід відмовити.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
       Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
       З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 кошти на додаткові витрати на лікування неповнолітніх дочок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4 837 грн. В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат в сумі 11700грн для встановлення брекетів відмовити.
Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто 4 837 грн, що становить 20% від 23 582 грн. 95 коп. суми заявлених вимог, таким чином, стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 підлягає 20% від суми витрат на правову допомогу, що становить 1600 грн. 
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року – скасувати.
       Постановити нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на додаткові витрати на дитину задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого у ДП "Міжнародний аеропорт імені Данила Галицького" на посаді інженера аеродрому, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 виданий 11.08.2017 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , кошти на додаткові витрати на лікування неповнолітніх дочок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4 837 грн. 
       В позовній вимозі ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на лікування ОСОБА_8 в сумі 11 700грн гривень для встановлення брекетів – відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого у ДП "Міжнародний аеропорт імені ОСОБА_18 Галицького" на посаді інженера аеродрому, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 виданий 11.08.2017 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , витрати на правничу допомогу в сумі 1600грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

       Повний текст постанови складено 04 червня 2020 року.

Головуючий 

Судді