ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 р. 	Справа № 480/4003/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старостіна В.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 16.12.19 року по справі № 480/4003/19
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Держгеокадастру у Сумській області                      
про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати відмову Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, викладеної у листі від 25.06.2019 р. № З--8309-4361/21-19.
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції , позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 21.05.2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області. До заяви були додані графічні матеріали бажаної земельної ділянки, копія паспорту та ідентифікаційного номеру, а також нотаріально засвідчена заява землекористувача - фермерського господарства ОСОБА_2 про надання дозволу на безоплатне вилучення частини земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Листом від 25.06.2019 року № З--8309-4361/21-19 відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення його заяви на підставі того, що відповідно до інформаційної довідки, наданої Міськрайонним управлінням у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області від 18.06.2019 року № 971/415-19, землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, перебувають у користуванні на умовах оренди в іншої особи. При цьому вилучення земельної ділянки може бути здійснене виключно щодо земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні, у зв`язку з чим надання згоди на вилучення не поширюється на випадки, за яких земельна ділянка перебуває в користуванні на умовах оренди.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірної відмови Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови у наданні дозволу позивачу по заяві від 21.05.2019 року слугувало посилання відповідача на перебування земельної ділянки, яка планується до відведення, у користуванні на умовах оренди у іншої особи.
Так, особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 25.06.2019 р. № З--8309-4361/21-19 позивачу повідомлено про перебування земель, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, у користуванні на умовах оренди у іншої особи.
Крім цього, відповідачем зазначено, що вилучення земельної ділянки можливе лише за умови перебування у постійному користуванні.
Вказана підстава для таких дій при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що отримавши заяву позивача від 21.05.2019 року, ГУ Держгеокадастром у Сумській області не було у встановлений строк прийнято рішення по суті заяви як щодо погодження чи відмови у погодженні надання дозволу, оскільки в листі від 25.06.2019 р. № З--8309-4361/21-19 зазначено нормативне обґрунтування передання у власність чи користування земель, що перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб.
Земельним кодексом України не передбачено право прийняття відповідачем подібного рішення за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в зв`язку із чим таке рішення підлягає скасуванню в судовому порядку.
Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування відмови у надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, викладеної у листі від 25.06.2019 р. № З--8309-4361/21-19 підлягають задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Аналізуючи дані положення кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
За умови, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, адміністративний суд, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄСПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі    Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.
Відповідно до    ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), п.п. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".
У спірних правовідносинах, прийняття рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, є дотриманням судом гарантій на те, що порушені права позивача будуть відновленні належним чином.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що з метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Відповідно до    ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1    ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вказане вище, оскільки висновки викладені судом першої інстанції в рішенні не відповідають обставинам справ та у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року по справі № 480/4003/19 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, викладену у листі від 25.06.2019 р. № З- 8309-4361/21-19.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2.00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.В. Старостін 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц