ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17613/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Захарчук С.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 березня 2020 року                                                                     м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України,апеляційну скаргу інспектора поліції роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м.Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бабич Івана Ярославовича на рішення Подільського районного суду м.Києва від 12 лютого 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м.Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бабич Іван Ярославович про скасування постанови та закриття провадження в адміністративній справі, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до інспектора поліції роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м.Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бабич Івана Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 12 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
          Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
          Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
          Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що 20.10.2018 о 16 год. 02 хв. позивач керуючи транспортним засобом RENAULT LAGUNA, н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Київська область, Баришівський район, Київ-Харків, 77-км на дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався у крайній лівій смузі, при цьому, крайня права була не зайнята, не мав наміру повернути ліворуч чи на розворот, у зв`язку з чим порушив п. 11. 5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Позивач, вважаючи дану постанову неправомірною, зазначає, що відсутні будь-які відомості про докази, що підтверджують скоєння водієм вказаного порушення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем суду не надано, а судом не здобуто. 
Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП - Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним п.11.5 ПДР України.
Згідно п.11.5 ПДР - На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, за керування автомобілем на крайній лівій смузі для руху, хоча  на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
На підтвердження порушення позивачем пункту 11.5 ПДР відповідачем, відповідно до статті 251 КУпАП, надано, зокрема, відеозапис, із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення.
Як вже було зазначено вище, згідно з ч.2 ст.122 КУпАП - Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів..
Таким чином, на переконання колегії суддів, позивачем порушено ч.2 ст.122 КУпАП, оскілки позивачем порушено правила руху, а саме керування автомобілем на крайній лівій смузі для руху, хоча  на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
В позовній заяві позивач вказує, що він перестроївся в крайню ліву смугу для того, щоб з неї здійснити розворот до м. Березань.
Проте, колегія суддів, не погоджується з даними посиланнями позивача , оскільки, відеозапис підтверджує відсутність місця для розвороту ліворуч поблизу стаціонарного посту КП «Березань»
Європейський суд з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказав, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до пункту 2 статті 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.
За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковою.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 242, 250, 286, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу інспектора поліції роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м.Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Бабич Івана Ярославовича - задовольнити.
Рішення Подільського районного суду м.Києва від 12 лютого 2020 року - скасувати, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма 

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.