Постанова 
Іменем  України 
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 344/4609/18
провадження № 61-45096св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,     
 
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 , 
представник заявника -  ОСОБА_2 , 
суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакін Павло Павлович,
заінтересована особа (особа, яка подала апеляційну скаргу) -  ОСОБА_3 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Апеляційного суду 
Івано-Франківської області від 30 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області) 
ОСОБА_4 .
Скарга мотивована тим, що 18 січня 2013 року було видано виконавчий лист для виконання рішення Івано-Франківського міського суду 
Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року про зобов`язання 
ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 спільними коридором, сходовою кліткою та горищем у будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридора та демонтажем металевої решітки для доступу до спільного коридора та горища.
29 березня 2018 року представник ОСОБА_1 подала заяву до 
Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській про примусове виконання зазначеного виконавчого листа, однак того ж дня старшим державним виконавцем Коржевському Г. Г. було направлено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з не поданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.
Посилаючись на те, що виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа не було закінчено, і державний виконавець не обґрунтував обов`язковість сплати авансового внеску, як це передбачено пунктом 8 частини четвертою статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії державного виконавця щодо неприйняття виконавчого документа № 0907/5844/2011 
від 18 січня 2013 року до виконання; визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Татакіна П. П. від 29 березня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати державного виконавця МВ ДВС ГТУЮ в 
Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист 
№ 0907/5844/2011 від 18 січня 2013 року. 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2018 року скаргу задоволено. Постановлено визнати протиправними дії державного виконавця щодо неприйняття виконавчого документа № 0907/5844/2011 
від 18 січня 2013 року до виконання. Визнано неправомірним та скасовано повідомлення старшого державного виконавця Татакіна П. П. від 29 березня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Зобов`язано державного виконавця МВ ДВС ГТУЮ в 
Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист 
№ 0907/5844/2011 згідно пункту 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що державним виконавцем необґрунтовано необхідність обов`язкового авансування витрат на проведення виконавчого провадження. З огляду на це, твердження скаржника щодо неправомірності дій державного виконавця є обґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для задоволення скарги. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 
2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовлено. 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що постановлена у справі ухвала порушує права боржника у виконавчому провадженні 
ОСОБА_5 , який не був залучений до участі в справі.
Оскільки апеляційний суд не вправі скасувати рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд чи залучати таку особу до участі в справі та вирішити скаргу по суті, і з врахуванням вимог статті 367 ЦПК України про те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції. 
У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2020 року справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця 
Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 
Татакіна Н. П., призначено до судового розгляду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що він оскаржував дії державного виконавця про відмову у прийнятті виконавчого документа, тобто на час звернення до суду виконавчого провадження не було. Тому відсутні підстави визнавати ОСОБА_3 стороною у виконавчому провадженні. В оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, яке саме право порушено судом першої інстанції при розгляді цієї справи по суті при прийнятті рішення.  
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Татакіна Н. П. на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому він просив вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
18 січня 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист для виконання рішення 
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 спільними коридором, сходовою кліткою та горищем у будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридора та демонтажем металевої решітки для доступу до спільного коридора та горища.
Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 19 грудня 2013 року.
23 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецьким М. С. було винесено постанову про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 43898832 по виконанню виконавчого листа від 18 січня 
2013 року № 0907/5844/2011. Підставою повернення вказано подання стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого листа без виконання (а. с.16).
29 березня 2018 року представник стягувача ОСОБА_2 звернулася із заявою до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, в якій просила прийняти до примусового виконання судового рішення 
від 18 грудня 2012 року виконавчий документ в оригіналі № 0907/5844/2011, виданий Івано-Франківським міським судом ОСОБА_1 18 січня 
2013 року (а. с. 13).
Цього ж дня 29 березня 2018 року старшим державним виконавцем 
Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого документа 
№ 0907/5844/2011 від 18 січня 2013 року і надіслано стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.
2.        Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - 
ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частиною першою статті 450 ЦПК скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
За змістом пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції доводи скарги про неправомірність дій державного виконавця щодо неприйняття виконавчого документа до виконання, тобто законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, не перевірив. При цьому дійшов передчасних висновків про неможливість вирішення апеляційної скарги по суті з підстав неповідомлення ОСОБА_5 про розгляд справи судом першої інстанції. 
Прохання касаційної скарги про залишення в силі ухвали районного суду не може бути задоволено, так як апеляційний суд законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції по суті не перевірив та з наведених підстав дійшов передчасного висновку про її скасування. 
За таких обставин судове рішення апеляційного суду не можна вважати законним й обґрунтованим.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 
2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович