Справа № 450/1653/13-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/399/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без участі учасників судового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року ухваленого у складі судді Кукса Д.А. у справі № 450/1653/13 за заявою ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про зміну сторони виконавчого провадження,- 
в с т а н о в и в :

24 листопада 2014 року Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалив рішення у справі № 450/1653/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у вище зазначеній справі позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 41.4/АА-00015.08.2 від 05.06.2008 року, що становить у розмірі 16 193,90 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 244 527,89 грн. заборгованість за кредитом; 1331,95 доларів США 95 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 20 112,45 грн. проценти за користування кредитом в тому числі прострочені; 8096,95 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 122263,95грн. пеня за кредитом; 4581,20 грн. плата за обслуговування кредиту в тому числі прострочена; 2290,60 грн. пеня за обслуговування кредиту.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання недійсним п.3.6 Кредитного договору № 41.4АА-00015.08.2 від 05.06.2008 року відмовлено.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилено.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року залишено без змін.
Рішення суду вступило в законну силу, видані виконавчі листи.
24.09.2019 року заявник по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.
В обґрунтування заяви посилається на те, що 29.05.2019 року було укладено Договір відступлення права вимоги №16 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 41.4/АЄ-00015.08.2 від 05.06.2008 року. Просило замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія» Довіра та гарантія» у виконавчих листах № 450/1653/13-ц.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року заяву представника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про зміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Вирішено замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача - ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника - ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах № 450/1653/13-ц.
Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена передчасно з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не надано належної оцінки тій обставині, що за рішенням Пустомитівського районного суду від 24.11.2014 року, виконавчим листом від 10.06.2016 року та постановою державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2016 року розмір стягуваної з нього суми становить 397 217,09 грн.
Однак, з копії Додатку №1, що долучено заявником ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» до заяви про зміну сторони виконавчого провадження, за порядковим номером 217 значиться позичальник ОСОБА_1 загальний залишок заборгованості якого без пені становить 467 371, 72 грн. Вважає, що внаслідок неповного та необ`єктивного розгляду судом заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» змінено зміст судового рішення від 24.11.2014 року та виконавчого листа від 10.06.2016 року, а розмір його боргу зріс на 70 154,63 грн. і його збільшення здійснено судом не в спосіб, передбачений процесуальним законом.
Вважає, що докази, які надані ФК «Довіра та гарантія» є неналежними. Рішення суду постановлено на припущеннях.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, справу направити в суд першої інстанції на новий розгляд.
Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлялися про розгляд справи як поштовим зв`язком так і через сайт судової влади Львівського апеляційного суду.
Апелянт ОСОБА_1 надіслав суду клопотання про розгляд справи за його апеляційною скаргою у його відсутності. 
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 24 листопада 2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення відповідно до якого частково задоволено позов ПАТ «Родовід Банк». Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за Кредитним договором № 41.4/АА-00015.08.2 від 05.06.2008року, що становить у розмірі 16 193,90 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 244 527,89 грн. заборгованості за кредитом;
1 331,95 доларів США 95 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 20 112,45 грн. - проценти за користування кредитом в тому числі прострочені; 8 096, 95 доларів США 95 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.11.2014 року у гривневому еквіваленті становить 122 263, 95 грн. - пеня за кредитом; 4581,20 грн. - плата за обслуговування кредиту в тому числі прострочена; 22 290,60 грн. - пеня за обслуговування кредиту.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3 441,00 грн.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання недійсним п.3.6 Кредитного договору № 41.4/АА-00015.08.2 від 05.06.2008року відмовлено.
Отже, загальна сума боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Родовід Банк» згідно вище зазначеного рішення суду у гривневому еквіваленті становить 397 217,09 грн.
На підставі рішення суду відповідно до заяви представника ПАТ «Родовід Банк» видано виконавчий лист ВП №47965207 від 30.06.2015 року сума стягнення якого відповідає сумі прописаній у рішенні суду - 397 217,09 грн. (а.с.11 т.2). 
29.05.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «Родовід Банк» укладено Договір №16 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 41.4/АА-00015.08.2 від 05.06.2008 року, що був укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Тлумачення частини першої статті 512 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора у зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок, укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст. 656 ЦК) б) дарування (ч.2 ст. 718ЦК); в) факторингу (гл.73ЦК).
Згідно з частиною п`ятою ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) у разі вибуття однієї із сторін у виконавчому провадженні, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником. Для правонаступництва усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
По своїй суті заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і заміна її новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» ( в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Такий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс/13, у справі Верховного Суду № 643/4902/14-ц від 05.12.2018 року;
Заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі,- а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд,-і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та право на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікувати Конвенцію. Отже для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» ( HORNSBY v. GREECE, №18357/91, g 40, ЄСПЛ від 19 березня 1997 року).
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині невідповідності заборгованості у Додатку №1 до Договору та збільшення суми боргу до 467 371,72 грн. без пені, колегія суддів зазначає, що предметом спору є процесуальне питання «заміна сторони виконавчого провадження». Договір №16 про відступлення прав вимоги від 29.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» не визнаний судом недійсним, а відтак зазначене питання не було предметом судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону правонаступником.
Така заміна відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Доводи апелянта про те, що суд прийняв до провадження заяву ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» у якій зазначено його попереднє місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , тобто за адресою, зазначеною у Кредитному договорі, у виконавчому провадженні, а не за адресою, де він проживає у даний час, суд апеляційної інстанції не вважає підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження у справі.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Боржнику ОСОБА_1 було добре відомо, що відносно нього є рішення суду про стягнення боргу в користь ПАТ «РодовідБанк», яке буде звернено до примусового виконання., а тому останній повинен був самостійно з певним інтервалом часу цікавитися її результатами.
У справі «Рябих проти України» (заява № 52854/99, рішення від 24.07.2003 р.п.52), у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008року, п.40 ЄСПЛ зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Із врахуванням того, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення першої інстанції.
Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За ч.5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи те, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ № 321368 ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю з дитинства другої групи довічно, відтак такий звільнений від оплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383,384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти дні з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 27 квітня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк