Постанова 
Іменем  України
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 326/82/16-ц
провадження № 61-32995св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.(суддя-доповідач)
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідач-  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року в складі судді Стріжакової Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 липня                     2017 року в складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позову зазначало, що 11 червня 2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 33 880 доларів США, зі сплатою відсотків 13,5% річних та зобов`язалась повернути кредит не пізніше 11 червня 2018 року.
Умовами кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, Банк має право вимагати додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.
На забезпечення виконання зобов`язань за договором між банком та                             ОСОБА_2 укладено договір поруки від 11 червня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_2 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.
Станом на 29 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 15 696, 75 доларів США та пеня 21 450, 52 грн.
 
Враховуючи вищевикладене ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15696,75 дол. США та пеню в розмірі 21 450,52 грн.
 
Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 01 лютого                       2016 року провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито на підставі пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.
 
У квітні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» подав уточнений позов в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15696,75 дол. США та пеню в розмірі 21 450,52 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 03 травня                        2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області                                        від 13 липня 2017 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4327,31 доларів США, з яких: 3 643,80 доларів США заборгованість за кредитом, 683,51 доларів США - проценти за користування кредитом, та 4000,00 грн пені. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Вирішуючи спір, суди виходили із доведеності позову ПАТ «УкрСиббанк» щодо порушення умов кредитного договору та наявності передбачених статтями 526, 1050, 1054 ЦК України підстав, з урахуванням висновків проведених у справі судових почеркознавчої та економічної експертиз,для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 не виконувала належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовувалась неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушенням норм процесуального права. Заявник зазначав, що суди дійшли помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин вимог статті 551 ЦК України щодо зменшення розміру пені. Також банк не погоджується із прийнятими рішеннями щодо оцінки доказів у справі, зокрема, щодо врахування висновку судово-почеркознавчої експертизи, оскільки він не є визначальним і спростовується іншими письмовими доказами. 
 
Заперечення на касаційну скаргу не надходило. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України                          № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Справу передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року №11358436000, зі змінами відповідно до додаткових угод.
Згідно з даним кредитним договором позивач зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 33 880,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 164368,82 грн за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути банку грошові кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі (пункт1.1).
Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 11 червня 2008 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (пункт 1.2.2).
За користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною процентною ставкою до моменту погашення заборгованості (пункт 1.3.1.)
Кредит надається позичальнику для придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання зобов`язання позичальника забезпечується заставою квартири за адресою: АДРЕСА_1 та порукою ОСОБА_2 (пункт 2.1.).
Згідно з пунктом 1.2.2. договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (пункт 6.1.2.).
08 жовтня 2015 позивач на адресу ОСОБА_1 направив вимоги про усунення порушень кредитного договору (а.с. 39-40 т.1), її отримання підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44 т.1), вказані вимоги не виконані.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором                                   від 11 червня 2008 року № 11358436000, складеним позивачем, заборгованість станом на 29 грудня 2015 року становила: за кредитом та відсотками -                                              15 696, 75 дол. США, з яких за кредитом - 13 807, 24 дол. США, за відсотками -                                    1 889, 51 дол. США; та розмір пені - 21 450, 52 грн, з яких 13 810, 95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 7 639, 57 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. 
Між сторонами були також укладені:
- Додаткова угода від 30 грудня 2008 року до кредитного договору від 11 червня              2008 року № 11358436000, до якої доданий Додаток №1, в якому викладений Графік погашення кредиту;
- Додаткова угода від 27 січня 2009 року до кредитного договору від 11 червня                     2008 року № 11358436000, до якої доданий Додаток №1, в якому викладений Графік погашення кредиту;
- Додаткова угода від 23 грудня 2009 року до кредитного договору від 11 червня                       2008 року № 11358436000, до якої доданий Додаток №1, в якому викладений Графік погашення кредиту.
Відповідач позовні вимоги визнала частково, за її клопотаннями проведені судові почеркознавча та економічна експертизи.
Висновком судової почеркознавчої експертизи від 09 вересня 2016 року №194/195/196-16 встановлено, що підписи, виконані від імені ОСОБА_1 :
1) в Додатковій угоді від 30 грудня 2008 року до кредитного договору та Графіку погашення кредиту до неї, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою;
2) в оригіналах: в додатку №2 графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту; в додатковій угоді від 27 січня 2009 та додатку до додаткової угоди - Графіку погашення кредиту; в Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту виконані, імовірно, ОСОБА_1 ;
3) в оригіналах додаткової угоди № 1 до договору про надання споживчого кредиту, укладеної 23 грудня 2009 та Графіку погашення кредиту до неї, виконані, імовірно, не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису.
Отже, судами прийнято нарахування зобов`язань за кредитним договором за другим графіком платежів, що є додатком до додаткової угоди № 1 від 27 січня                   2009 до кредитного договору від 11 червня 2008 року (другий графік платежів).
Згідно з висновком економічної експертизи від 23 січня 2016 року № 124/01-17 за другим Графіком погашення кредиту додаткової угоди № 1 від 27 січня 2009 року до договору від 11 червня 2008 року № 11358436000 (а.с.129/2, 130 т.1) Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 133-135 т.1), станом на                              25 грудня 2015 року було нараховано банком зобов`язань - 47 021,18 доларів США, у тому числі сума кредиту до погашення - 23 716,56 доларів США; сума відсотків до погашення - 23 304,62 доларів США.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору.
 
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти.
 
Виходячи з того, що виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК України) в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.
 
Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), обґрунтовано виходив із доведеності позову ПАТ «УкрСиббанк» щодо порушення умов кредитного договору та наявності передбачених статтями 526, 1050, 1054 ЦК України підстав, з урахуванням висновків проведених у справі судових почеркознавчої та економічної експертиз, для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 не виконувала належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості.
 
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
 
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
 
У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).
 
Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
 
Такого висновку дійшли Верховний Суд України у постанові від 04 листопада                        2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах                      від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.
 
Отже, висновки судів про зменшення розміру пені можна вважати законними і обґрунтованими, тобто такими, які відповідають завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.
 
Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права. 
 
Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
 
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 03 травня                               2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                              С. Ю. Бурлаков
                                                                                      А. Ю. Зайцев
                                                                                       Є. В. Коротенко
В. М. Коротун