ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2020 р.                                          Справа №914/542/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Галушко Н.А.
суддів                                                                                 Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" №130 від 17.02.2020 (вх.ЗАГС 01-05/1285/20 від 02.04.2020)
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 (суддя Король М.Р., повний тест додатково  рішення складено 23.01.2020)  
у справі №914/542/19 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс", м. Київ
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Миколаївцемент", м.Миколаїв Миколаївського району Львівської області
про стягнення 21384 грн.
ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 у справі №914/542/19 стягнено з ТОВ "Рейл Лоджистікс" на користь ПрАТ "Миколаївцемент" 14 578,12 грн судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Додаткове рішення обгрунтоване тим, що позивачем не надано достатніх доказів, на підставі яких наявна можливість визначити розмір його витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, які він поніс та/або очікує понести. Фактичні витрати сторін, є пов`язаними із розглядом справи, співмірними до предмета позову (враховуючи те, що заборгованість, стягнення якої є предметом спору у цій справі виникла у зв`язку із наявністю заперечень відповідача щодо зарахування позивачем грошових коштів у загальному розмірі 230 460,00грн. в якості оплати за спірним договором); поведінка сторін не мала наслідком затягування розгляду справи; сторонами вчинено дії щодо врегулювання спору до подання позову у цій справі, зокрема наявні докази листування сторін щодо сум, стягнення яких було предметом позову у цій справі.
ТОВ "Рейл Лоджистікс" подано апеляційну скаргу № 130 від 17.02.2020, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 у даній справі та прийняти постанову, якою заяву ТОВ "Рейл Лоджистік" про стягнення витрат на правничу допомогу задоволити у повному обсязі, а заяву ПрАТ "Миколаївцемент" про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без задоволення, посилаючись на те, що додаткове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, скаржник вважає, що суд прийшов до передчасного висновку щодо задоволення всіх витрат на правничу допомогу, які були заявлені відповідачем у справі, адже останні перевищують ціну позову у 17 разів.
Також, скаржник зазначає, що виставлення рахунку адвокатом та його оплата клієнтом свідчать про прийняття робіт, а також їх надання адвокатом. Протягом строку, який встановлений рішенням від 15.08.2019 позивач не міг надати суду акт наданих послуг, адже останній було оформлено сторонами лише 31.08.2019, відповідно до умов договору.
На думку скаржника, суд відмовив позивачу у розгляді заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з формальних підстав, не дослідив у достатньому обсязі наявні докази, а тому порушив право на справедливий суд та принцип збалансованості всіх учасників судового процесу.
ПрАТ "Миколаївцемент" у відзиві на апеляційну скаргу просить додаткове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що додаткове рішення є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, з підстав викладених у відзиві. Судом всебічно та повно досліджено надані сторонами докази, вірно встановлено обставини, що мають значення для справи та застосував відповідні норми.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 02.04.2020 справу № 914/542/19 розподілено колегії суддів: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желіка М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 задля дотримання карантинного режиму та недопущення поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, у зв`язку з запровадженням карантину, з метою дотримання принципу всебічного, повного, об`єктивного дослідження в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судова колегія ухвалила поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрити апеляційне провадження в даній справі та вирішено апеляційну скаргу ТОВ "Рейл Лоджистікс" розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.          
Відповідно до ч.1 ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Окрім того, судова колегія зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Відповідно до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, згідно з ч.4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції щодо судових витрат, понесених позивачем у цій справі встановлено наступне.
Позивачем подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (том ІІ а.с.104-105), у якій зазначає, що докази здійснення ним передбачених договором про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019 витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.09.2019 у цій справі поновлено ТОВ "Рейл Лоджистікс" строк для подання доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідні додаткові докази, а саме, копія платіжного доручення №5640 від 30.08.2019 на суму 15 000,00грн (том ІІ а.с.146), подані позивачем разом із клопотанням про поновлення строку на подання доказів (том ІІ а.с.144-145).
Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Господарського суду Львівської області про залишення позовної заяви без руху, 15.04.2019 позивачем подано до суду заяву №277 від 12.04.2019, в якій, зокрема, міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (том І а.с.83). 
Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається із додатку №1 до договору про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019 сторони узгодили, що послуги по супроводженню судової справи №914/542/19, які адвокат надає позивачу, включають в себе: вивчення адвокатом матеріалів справи, участь у судових засіданнях, написання необхідних заяв, клопотань чи інших документів, що стосуються справи №914/542/19, відрядження до Господарського суду Львівської області.
Однак, судова колегія погоджується із висновку суду першої інстанції, що вищезазначений перелік послуг не є доказом надання таких послуг адвокатом. Окрім того, він не є детальним, зокрема, у ньому відсутня інформація про витрачений адвокатом час на надання послуг, вартість окремих послуг, тощо. В матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів надання адвокатом позивачу послуг, загальною вартістю, визначеною у додатку №1 до договору про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019. 
Окрім того наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №5640 від 30.08.2019 підтверджує факт здійснення позивачем оплати у відповідному розмірі, однак не підтверджує та не доводить факту надання адвокатом послуг.
Відповідно до умов розділу 8 "Порядок здачі і прийняття послуг" договору про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019 сторони узгодили надання адвокатом за погодженням з позивачем, як клієнтом, звітів про надані у відповідності до умов договору послуги, а також прийняття таких послуг шляхом щомісячного підписання акту приймання-передачі наданих послуг. 
Однак, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів приймання клієнтом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). 
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано достатніх доказів, на підставі яких наявна можливість визначити розмір його витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, які він поніс та/або очікує понести. 
Крім того, згідно з ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Так, судом враховано позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 (текст якої розміщено за наступною веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/Review/85211544), відповідно до якої, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Судовою колегією не береться до уваги посилання скаржника на те, що суд відмовив позивачу у розгляді заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з формальних підстав, не дослідив у достатньому обсязі наявні докази, а тому порушив право на справедливий суд та принцип збалансованості всіх учасників судового процесу з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Шлапак С.С. брав участь у судових засіданнях з розгляду цієї справи та звертався до суду із документами від імені позивача, та, враховуючи умови укладеного договору про надання правової допомоги, позивач повинен оплатити вартість таких послуг. Однак, як зазначалось вище, у додатку №1 до договору про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019 визначено загальну вартість послуг, які адвокат повинен надати позивачу, та до переліку яких включено участь у судових засіданнях та написання необхідних заяв, клопотань чи інших документів, а тому, беручи до уваги викладене вище, відсутня можливість встановити окрему вартість кожної із таких послуг. 
Отже, 15 000,00грн., сплачених позивачем, відповідно до платіжного доручення №5640 від 30.08.2019, не підлягають розподілу між сторонами.
Щодо стягнення з відповідача понесених адвокатом витрат, що були необхідні для надання правової допомоги, а саме, 3 310,32грн. витрат на проїзд, судова колегія зазначає наступне.
У додатку №1 до договору про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019 позивачем та адвокатом погоджено, що послуги по супроводженню судової справи №914/542/19 включають в себе також і відрядження до Господарського суду Львівської області.
Позивачем надано суду у підтвердження зазначених витрат посадкові документи на проїзд залізничним транспортом на суму 3  310, 32грн.
Також, у відповіді на відзив позивач зазначив, що, враховуючи здійснену оплату вартості послуг філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" щодо надання інформації про простій вагонів на шляху прямування з метою спростування доводів відповідача, позивачем понесені додаткові витрати, які є іншими судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи та які позивач просить стягнути на його користь з відповідача. На підтвердження вказаних витрат, позивачем надано:  рахунок на суму 3 250,28грн., сформований філією "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" для оплати позивачем надання інформаційних послуг та платіжне доручення №4386 від 27.05.2019 про оплату позивачем 3250,28грн.
Враховуючи наведені докази, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначені докази підтверджують понесення адвокатом фактичних витрат на проїзд адвоката для участі у судових засіданнях з розгляду цієї справи, які відбулися 17.07.2019 та 07.08.2019 та на оплату вартості послуг філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" щодо надання інформації про простій вагонів, і є доказами понесення позивачем судових витрат, які пов`язані з розглядом справи та які підлягають розподілу між сторонами в сумі 6 560, 60грн. 
Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому останній просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, відмовивши в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).
Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вищевказане клопотання відповідач, окрім зазначених вище доводів щодо відсутності підстав для розподілу сплачених позивачем 15 000,00грн., обґрунтовує тим, що компенсація витрат на проїзд представників сторін, учасників справи, не передбачена, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проїзд/вартості залізничних квитків в розмірі 3 310,32грн..
Як правомірно встановлено судом першої інстанції, витрати на проїзд для участі у відповідних судових засіданнях щодо розгляду цієї справи, є судовими витратами, які пов`язані з розглядом справи, крім того, відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги №11 від 04.07.2019 позивачем та адвокатом погоджено, що послуги по супроводженню судової справи №914/542/19 включають в себе також і відрядження до Господарського суду Львівської області.
Відповідачем не обґрунтовано та не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження не співмірності витрат позивача на оплату 3 250,28грн. вартості послуг філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" щодо надання інформації про простій вагонів, якою позивач підтверджував розмір нарахованої ним плати, стягнення якої було предметом спору у цій справі.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для зменшення розміру                               6 560,60грн. судових витрат позивача.

Щодо судових витрат, понесених відповідачем у цій справі в суді першої інстанції судова колегія зазначає наступне. 
Як вбачається із поданої відповідачем заяви, розмір витрат відповідача на правову допомогу адвоката становить 37 500,00грн., на підтвердження чого, під час розгляду справи відповідачем подано:
1) договір про надання правової допомоги №02/2019 від 22.02.2019 разом із додатком №04/04 від 04.04.2019, відповідно до умов якого відповідач доручає, а Адвокатське об`єднання "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ"  приймає на себе зобов`язання надати відповідачу правову допомогу в Господарському суді Львівської області у справі №914/542/19;
2) рахунок-фактуру №08/05-19 від 08.05.2019 на суму 27 500,00грн., сформований Адвокатським об`єднанням "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ" для оплати відповідачем правової допомоги у справі №914/542/19;
3) платіжне доручення №1500001888 від 14.05.2019 про здійснену, згідно рахунком-фактурою  №08/05-19 від 08.05.2019, відповідачем оплату в розмірі 27 500,00грн.;
4) рахунок-фактуру №04/06-19 від 04.06.2019 на суму 2 500,00грн., сформований Адвокатським об`єднанням "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ" для оплати відповідачем правової допомоги у справі №914/542/19;
3) банківська виписка по особовому рахунку, сформована 07.06.2019, про здійснену, 06.06.2019, згідно рахунком-фактурою №04/06-19 від 04.06.2019, оплату в розмірі 2 500,00грн.;
4) рахунок-фактуру №13/06-19 від 13.06.2019 на суму 2 500,00грн., сформований  Адвокатським об`єднанням "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ" для оплати відповідачем правової допомоги у справі №914/542/19;
5) платіжне доручення №1500002406 від 18.06.2019 про здійснену, згідно з рахунком-фактурою  №13/06-19 від 13.06.2019 відповідачем оплату в розмірі 2 500,00грн.;
6) рахунок-фактуру №15/07-19 від 15.07.2019 на суму 2500,00грн., сформований Адвокатським об`єднанням "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ" для оплати відповідачем правової допомоги у справі №914/542/19;
7) банківська виписка по особовому рахунку, сформована 02.08.2019, про здійснену, 18.07.2019, згідно рахунком №15/07-19 від 04.06.2019, оплату в розмірі 2 500,00грн.;
8) рахунок-фактуру №26/07-19 від 26.07.2019 на суму 2500,00грн., сформований Адвокатським об`єднанням "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ" для оплати відповідачем правової допомоги у справі №914/542/19;
9) банківська виписка по особовому рахунку, сформована 02.08.2019, про здійснену 30.07.2019, згідно з рахунком-фактурою №26/07-19 від 26.07.2019, оплату в розмірі 2 500,00грн.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена у постановах від 19.02.2019 у справі №917/1071/18, від 05.02.2019 у справі №906/194/18.)
Суд зазначає, що детальний опис із зазначення вартості наданих Адвокатським об`єднанням "АЛЬВА ПРАЙВЕСІ" послуг по наданню відповідачу професійної правничої допомоги у справі №914/542/19 міститься в додатку №04/04 від 04.04.2019 до договору про надання правової допомоги №02/2019 від 22.02.2019 
Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що подані відповідачем рахунки-фактури, банківські виписки та платіжні доручення підтверджують фактичне здійснення таких витрат. 
Отже, витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 37500,00грн. є судовими витратами позивача, які пов`язані з розглядом справи та які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи позивачем не подано передбаченого ч.5 ст.126 ГПК України, клопотання про зменшення розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а також не надано жодного обґрунтування неспівмірності заявлених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, враховуючи імперативність положень ч.5 ст.126 ГПК України щодо можливості зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами виключно за клопотанням сторони, підстави для зменшення розміру витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, відсутні.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищевказані фактичні витрати сторін, є пов`язаними із розглядом справи, співмірними до предмета позову (враховуючи те, що заборгованість, стягнення якої є предметом спору у цій справі виникла у зв`язку із наявністю заперечень відповідача щодо зарахування позивачем грошових коштів у загальному розмірі 230 460,00грн. в якості оплати за спірним договором); поведінка сторін не мала наслідком затягування розгляду справи; сторонами вчинено дії щодо врегулювання спору до подання позову у цій справі, зокрема наявні докази листування сторін щодо сум, стягнення яких було предметом позову у цій справі.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).
Наведені доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини по справі та його висновки, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, беручи до уваги наведене вище, враховуючи часткове задоволення позову у цій справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом першої інстанції правомірно встановлено:
1) 6 560,60грн. витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи підлягають розподілу між сторонами шляхом стягнення 3 413,06грн. (1112,70/2138,84*6560,60=3413,055497?3413,06) з відповідача, при цьому, 3147,54грн. витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, слід залишити за позивачем;
2) 37 500,00грн. витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи підлягають розподілу між сторонами шляхом стягнення 17 991,18грн. (1026,14/2138,84*37500=17991,17746?17991,18) з позивача, при цьому, 19508,82 витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи, слід залишити за відповідачем;
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Львівської області у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України  для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284  ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 у справі №914/542/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
2.Витрати зі сплати судового збору покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            Галушко Н.А.

Суддя                                                                                Желік М.Б.

Суддя                                                                                Орищин Г.В.