ПОСТАНОВА
Іменем України

07 травня 2020 року 
Київ
справа №460/548/19
адміністративне провадження №К/9901/24381/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №460/548/19 

за позовом  ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року (суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді –  Носа С. П., суддів: Кухтея Р. В., Шевчук С. М.)

І РУХ СПРАВИ
1.           У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправними дій щодо не надання належної відповіді (повної інформації) на всі заяви, інформаційні запити від 19.12.2018, 23.01.2019 та 04.02.2019 та зобов`язання надати належні відповіді на поставлені питання у заявах та інформаційних запитах з приводу роз`яснення порядку проходження військової служби.
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України з проханням надати відповідь на його заяву щодо порядку проходження військової служби в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" та Закону України "Про звернення громадян". Проте, отримана позивачем відповідь є необ`єктивною та некоректною, такою, що порушує його права та його законні інтереси. Позивач повторно звернувся із відповідними заявами до Міністра оборони України та Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, однак останні у відповідях на звернення відмовили йому у наданні затребуваної інформації. 
3.          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня     2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
4.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій,   ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
5.          Верховний Суд ухвалою від 02 вересня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі №460/548/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
6.            Відповідачі подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7.          19.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України з заявою, в якій просив з метою отримання правової допомоги для захисту своїх законних прав та інтересів вжити заходів щодо отримання ним наступної інформації, а саме відповідей на такі питання:
1.У який спосіб, згідно нормативно - правових актів, передбачено позбавлення офіцерів військових посад та посад, якщо офіцер самостійно у відповідності до ст.233, 234 "Положення №1153/2008" вирішив звільнитись за станом здоров`я?
2.Чи можливе перебування офіцера по завершенню організаційних заходів, не призначеним на нову посаду, не звільненим з військової служби, не зарахований у розпорядження, та не допущеним до тимчасового виконання обов`язків? Якщо так, то яким нормативним документом передбачено залишення офіцерів на тій самій посаді внаслідок проведення організаційних заходів, за умови що сама посада перестала існувати в штаті?
3.Звільнення офіцерів з посад, на які вони були призначені, відбувається за письмовими наказами (по особовому складу), згідно з вимогами п.12 Положення №1153/2008, п.2.3.2 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача ЗС України від 07.04.2017 №124 (Інструкція з діловодства), при цьому офіцери здають справи та посаду, наказами (по стройовій частині), на підставі цього ж наказу по особовому складу, чи передбачено інші способи?
4.Чи можливе не застосування до офіцера організаційних заходів, які його стосувались, та через 2 тижні із завершенням організаційних заходів проводити процедуру звільнення (подавати подання) для звільнення за станом здоров`я, при цьому, позбавляючи половини грошового забезпечення через автоматичне позбавлення військової посади, з дня завершення організаційних заходів, хоча самої посади, на яку був призначений офіцер він не здавав?
5.Чи можливе позбавлення офіцера військової посади, по завершенню проведення організаційних заходів, які до офіцера не застосували, у разі, якщо за наслідками проведення організаційних заходів збільшено кількість посад, вакантних посад відповідно теж?
6.Чи можуть відбуватися автоматичні зарахування офіцерів у періоди, які не зараховуються в період перебування у розпорядженні, (зокрема лікування, відпустка), без видання наказу по особовому складу та без звільнення з посади?
7. Що відбувається спочатку: зарахування у розпорядження посадової особи, відповідної номенклатури призначення наказом (по особовому складу); чи виключення офіцера із загального періоду перебування у розпорядженні, а вже потім після повернення (з зіпсування, відпустки) одночасне зарахування у розпорядження відповідних командирів, осадовою особою, відповідної номенклатури призначення наказом (по особовому складу) зі звільненням з посади?
8.На виконання спільних Директив Міністерства оборони та Генерального штабу ЗС України (далі - Спільні Директиви) проводяться організаційні заходи, в зв`язку з чим згідно з вимогами п.12 Положення №1153/2008, п.2.3.2 Інструкції з діловодства, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі оформлюється письмовими наказами (по особовому складу) на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України, в зв`язку з чим просив надати наступну -інформацію: 8.1.Чи можливе не доведення, приховування організаційних заходів від одного із офіцерів, якого стосувались організаційні зміни, в тому числі і після їх завершення, та яким чином здійснюється доведення до офіцерів інформації про проведення організаційних заходів, яких вона стосується, та необхідності у зв`язку із цим написання рапортів офіцерами з проханням про їх переміщення? 8.2.Чи є правомірним не подання документів на офіцера щодо його перепризначення на іншу посаду під час проведення організаційних заходів, у разі якщо офіцер користувався правом першочергового призначення? 8.3.Хто такі вивільнені військовослужбовці, та за яких умов вони з`являються? 8.4.Чи передбачено можливість виведення офіцерів поза штат, якщо так, то яким нормативно - правовим актом це передбачено? 8.5.Чи можуть Спільні Директиви, які вже були введені в дію (термін дії її введення закінчився), бути знову підставою для виведення офіцера поза штат через півтора місяця з дня їх введення індивідуально для одного офіцера, чи вони вводяться в дію одноразово.
9.У відповідності до п.225 Положення №1153/2008, п.12.1 Інструкції визначено право звільнення з посад згідно штатно - посадової категорії офіцерів наказами (по особовому складу), в зв`язку з чим, просив надати наступну інформацію: 9.1.Чи може посадова особа, яка не має повноважень згідно з штатно - посадовою категорією вивести офіцера поза штат наказом по стройовій частині, при цьому не на підставі наказу (по особовому складу)? 9.2.Чи можуть Спільні Директиви, та переліки змін до штату, які не стосуються підрозділу в якому офіцер проходив військову службу, зазначатись як підстава у виведенні офіцера поза штат, а також чи можливе виведення офіцера поза штат, наказом нижчого начальника, при наявності у військовій частині наказу вищого начальника (по особовому складу) про звільнення його з лав ЗС України за станом здоров`я?
10.Згідно вимог п. 2.3.3 Інструкції з діловодства, надання (скасування) особовому складу доступу до відомостей, що становлять державну таємницю здійснюється наказами (по стройовій частині) в зв`язку з чим просив надати інформацію: 10.1.Чи можливе надання (скасування) особовому складу доступу до відомостей, що становлять державну таємницю іншими формами наказів (окрім як по стройовій частині), якщо так, то за яких умов та підстав, та згідно яких нормативних документів це передбачено? 10.2.Чи можливе скасування особовому складу доступу до відомостей, що становлять державну таємницю через 5 діб після завершення організаційних заходів наказом не по стройовій частині, в якому визначено скасувати наказом право особи в минулому на доступ до державної таємниці?
11.Які документи відпрацьовуються для призначення офіцерів на іншу посаду в результаті проведення організаційних заходів, та у які терміни подаються документи, до кадрового органу Командування Сухопутних військ ЗС України, для видання наказу (по особовому складу) командувача Сухопутних військ ЗС України?
12. Яким чином здійснюється припинення виплати "винагороди" офіцерам, наказом командира військової частини? Чи автоматично у відповідності до наказу Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам"? (а.с.8).
8.          Листом від 18.01.2019 за №116/9/кц/2/255 т.в.о. начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, у відповідь на звернення позивача, повідомив, що такий вид правових послуг як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань входить в комплекс правових послуг, які надаються громадянам України в рамках безоплатної первинної правової допомоги (а.с.9).
9.          23.01.2019 позивач звернувся з заявами до Міністра оборони України та Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, у яких з посиланням на право на доступ до публічної інформації та норми Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про звернення громадян", просив відповісти на наступні питання:
1.Чи передбачено законодавством України позбавлення офіцерів військових посад, зокрема за наслідками проведених організаційно-штатних заходів?
2.Чи передбачено законодавством України позбавлення офіцерів посад, зокрема офіцерів, які самостійно у відповідності до п.233-234 "Положення" вирішили звільнитись з лав ЗС України за станом здоров`я?
3.Порядок призначення військовослужбовців на посади при проведенні організаційно-штатних заходів та порядок тимчасового виконання обов`язків передбачений п.118-121 "Положення", при цьому, чи можливе перебування військовослужбовця по завершенню організаційно-штатних заходів, не призначеним на нову посаду, не звільненим з військової служби, не зарахованим у розпорядження посадової особи яка має право призначення на цю посаду, та не допущеним до тимчасового виконання обов`язків?
4.Чи можливе залишення офіцера на тій самій посаді за результатами проведення організаційно-штатних заходів, за умови що сама посада перестала існувати в штаті?
5.Хто такі вивільнені військовослужбовці, та за яких умов вони з`являються?
6.Чи можливе не застосування до офіцера організаційно-штатних заходів, які стосувались його посади, та через 2 тижні із завершенням даних організаційно-штатних заходів розпочинати процедуру звільнення з лав ЗС України (готувати подання)?
7.Які саме документи (конкретно) відпрацьовуються для призначення офіцерів на іншу посаду в результаті проведення організаційно-штатних заходів, та у які терміни лопаються дані документи, до кадрового органу Командування Сухопутних військ ЗС України, для видання наказу (по особовому складу) командувача Сухопутних військ ЗС України?
8.Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами (по особовому складу) командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади відповідно до п.116 Положення, особливості зарахування військовослужбовців наказами (по особовому складу) в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на ці посади здійснюється у порядку, визначеному у п.4.16 - Інструкції, при цьому чи можуть відбуватися автоматичні зарахування офіцерів у періоди, які не зараховуються в період перебування у розпорядженні, (час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників), без видання наказу (по особовому складу), та без звільнення з посади?
9. Що відбувається спочатку: зарахування військовослужбовців у розпорядження посадових осіб наказами (по особовому складу) командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади; чи виключення офіцера із загального періоду перебування в розпорядженні (спочатку відпустка, лікування), а вже потім після повернення (з лікування, відпустки) в цей же день зарахування військовослужбовців у розпорядження посадових осіб наказами (по особовому складу), командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади, та зі звільненням з посади даного військовослужбовця?
10.Чи можливе приховування та не доведення спільних директив Міністерства оборони та Генерального штабу ЗС України (інших документів, планів, тощо), щодо проведення організаційно-штатних заходів підрозділу від одного із офіцерів, посада якого змінювалась, та стосувалась організаційно-штатних заходів, у тому числі і після завершення даних організаційно-штатних заходів продовження здійснення подальшого приховування та не доведення жодного документу ні письмово, ні усно?
11. Яким чином та у які терміни повинно здійснюватися доведення до офіцера інформації про проведення організаційно-штатних заходів в підрозділі, та необхідності у зв`язку із цим написання рапортів офіцерами з проханням про їх переміщення іншу посаду?
12.Чи можливе ігнорування та не подання документів на офіцера щодо його призначення на іншу посаду під час проведення організаційно-штатних заходів, у разі якщо офіцер користувався правом першочергового призначення від інших офіцерів?
13.Чи передбачено можливість виведення офіцерів поза штат, якщо так, то яким нормативно - правовим актом це передбачено?
14.Чи можуть спільні директиви Міністерства оборони та Генерального штабу ЗС України, які вже були введені в дію (термін дії її введення закінчився), бути знову підставою для виведення офіцера поза штат через півтора місяця з дня їх введення індивідуально для одного офіцера, та чи вводяться дані директиви в дію одноразово?
15. Чи може посадова особа, яка не має повноважень згідно штатно-посадової категорії військовослужбовця вивести його поза штат наказом по стройовій частині, та на підставі наказу (по особовому складу)?
16.Чи можуть спільні директиви Міністерства оборони та Генерального штабу ЗС України, переліки змін до штату, які не стосуються підрозділу в якому офіцер проходив військову службу, зазначатись як підстава у виведенні його поза штат?
17.Чи можливе виведення офіцера поза штат, наказом нижчого начальника, при наявності у військовій частині наказу вищого начальника (по особовому складу) про звільнення його з лав ЗС України за станом здоров`я?
18.Чи можливе надання (скасування) особовому складу доступу до відомостей, що становлять державну таємницю іншими формами наказів (окрім як по стройовій частині), якщо так, то за яких умов та підстав, та згідно яких нормативних документів це передбачено?
19.Чи можливе скасування особовому складу доступу до відомостей, що становлять державну таємницю через 5 діб після завершення організаційно-штатних заходів наказом по стройовій частині, в якому визначено скасувати право особи в минулому, на доступ до державної таємниці?
10.          У відповідь на вказані звернення, начальник кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України надіслав позивачу лист №116/9/кц/2/778 від 13.02.2019, в якому вказав перелік нормативних актів, що стосуються порядку та умов проходження військової служби громадянами України в Збройних Силах України, порядок призначення на посад, переміщення по службі та звільнення з військової служби, які є в загальному доступі для ознайомлення та можуть бути переглянуті на офіційному сайті Міністерства оборони України або на офіційному сайті Верховної Ради України (а.с.12).
11.          04.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Міністра оборони України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України та Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з запитами на отримання публічної інформації аналогічними за змістом до заяви від 23.01.2019 (а.с.13,14,16).
12.          25.02.2019 начальник Головного управління персоналу – заступник начальника Генерального штабу Збройних Сил України у листі №321/1254 повідомив позивача, що повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання не розглядаються, якщо перше вирішено по суті. При цьому, навів перелік нормативних актів, що регулюють перелічені у запитах позивачем питання (а.с.15).
13.          Відповідно до супровідного листа №266/202 від 01.04.2019 відділом по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Департаменту інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України копії звернень ОСОБА_1 від 19.12.2018, 23.01.20149, 04.02.2019 направлено до Генерального штабу Збройних Сил України для опрацювання та надання відповідей заявнику (а.с.59).
14.           Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України листами №321/1361 від 01.03.2019, №300/5/79 від 27.03.2019 та №321/КЦ/25 ВИКЗВП надало відповіді на звернення позивача із роз`ясненням щодо кожного за переліченого питання (а.с.31-39). 

ІIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15.            Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу по суті, прийшли до висновку, що запитувана позивачем інформація за своєю природою є правовою інформацією, оскільки позивач в своїх запитах і заявах фактично просив надати роз`яснення та консультації з правових питань, а саме - з питання проходження військової служби громадянами України із посиланням на відповідні положення законодавства, що, в свою чергу, підпадає під дію Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Відтак підстави для задоволення позову відсутні.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16.          У касаційній скарзі касатор вказав, що відповідачі були зобов`язані розглянути звернення позивача та надати обґрунтовані відповіді у встановлений законом строк, чого ними протиправно зроблено не було. Вказав, що відповідачі є розпорядниками запитуваної інформації та до їхньої компетенції належить надання такої на відповідні запити, а жодних повідомлень про не володіння такою інформацією позивачу надано не було.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.           Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
18.           Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.
19.             Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
20.           У касаційній скарзі позивач вказує, що звернувся до начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України з проханням надати відповідь на його заяву щодо порядку проходження військової служби в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" та Закону України "Про звернення громадян".
21.           З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
22.           Згідно зі статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
23.           Частина 1 статті 19 цього ж Закону також визначає, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
24.           Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
25.           За змістом частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" положення даного Закону не поширюються на  відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
26.           При цьому, спеціальним законом, що регулює відносини у сфері звернень громадян є Закон України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.
27.           Таким чином, твердження касатора про те, що відповідачі мали надати йому відповідь на його звернення у порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" та Закону України "Про звернення громадян" є необґрунтованими, оскільки дані законодавчі акти регулюють різні за своїм змістом правовідносини.
28.           Судами попередніх інстанцій встановлено, що у запитах та заявах позивача від 19.12.2018, 23.01.2019 та 04.02.2019 не вказано, яку саме інформацію, створену відповідачами у процесі виконання своїх обов`язків, він бажає отримати. ОСОБА_1 фактично просив відповідачів за результатами розгляду таких заяв і запитів надати йому роз`яснення та відповіді щодо застосування конкретних норм Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у збройних Силах України, інших нормативно-правових актів, що регламентують порядок проходження військової служби.
29.           З огляду на вищезазначене, суди правильно вказали, що інформація, яку просив надати позивач, за своєю суттю не належить до публічної, оскільки не є створеною інформацією відповідачами у процесі виконання ним своїх обов`язків.
30.          Стосовно застосування до спірних правовідносин норм Закону України "Про звернення громадян" колегія суддів зазначає наступне.
31.           Як встановлено судами попередніх інстанцій, зазначені вище запити та заяви позивача від 19.12.2018, 23.01.2019 та 04.02.2019 були розглянуті відповідачами у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.
32.            Згідно зі статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. 
Пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. 
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. 
Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
33.           Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що звернення позивача  від 19.12.2018, 23.01.2019 та 04.02.2019 за своїм змістом не відповідають жодному із передбачених ст. 3 зазначеного вище Закону видів звернень, оскільки містять виключно перелік питань щодо застосування конкретних норм законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби. 
34.           Таким чином, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що запитувана позивачем інформація за своєю природою є правовою інформацією, оскільки позивач в своїх запитах і заявах фактично просив надати роз`яснення та консультації з правових питань, а саме - з питання проходження військової служби громадянами України із посиланням на відповідні положення законодавства, що, в свою чергу, підпадає під дію Закону України "Про безоплатну правову допомогу".
35.           З огляду на викладене, відсутні підстави вважати неправомірною відповідь т.в.о. начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України у вигляді листа від 18.01.2019 за №116/9/кц/2/255, в якому останній повідомив позивача, що такий вид правових послуг як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень із правових питань входить в комплекс правових послуг, які надаються громадянам України в рамках безоплатної правової допомоги.
36.          Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.
37.           Судами встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували статус позивача як Героя Радянського Союзу, Героя Соціалістичної Праці або особи з інвалідністю внаслідок війни, а тому правових підстав для розгляду заяв ОСОБА_1 особисто Міністром оборони України не було.
38.           Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735 затверджено "Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962 (далі – Інструкція №735), яка визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
39.           Пунктом 2 Розділу ІІ "Первинний розгляд та облік звернень громадян" Інструкції №735 передбачено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.
40.           Пунктом 14 Розділу ІІ "Первинний розгляд та облік звернень громадян" Інструкції №735 визначено, що щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".
41.           Судами встановлено, що звернення та запити ОСОБА_1 до Міністра оборони України надіслані Відділом по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Департаменту інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України для опрацювання Генеральному штабу Збройних Сил України.
42.           За нормами статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
43.           Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (частини 3 та 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян").
44.           За правилами частини 1 статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
45.           Зі змісту наявних у матеріалах справи копій листів Генерального штабу Збройних Сил України №321/1254 від 25.02.2019, №321/1361 від 01.03.2019, №300/5/79 від 27.03.2019 та №321/КЦ/25 ВИКЗВП від 27.03.2019, кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України №116/9/кц/2/255 від 18.01.2019, №116/9/кц/2/778 від 13.02.2019 та №116/9/кц/2/938 від 20.02.2019 судами встановлено, що позивачу надано у передбачені законом строки відповіді на його звернення і запити та вжито усі вичерпні заходи з метою надання ОСОБА_1 повної, всебічної інформації у відповідності до перелічених питань.
46.          Щодо доводів касатора про те, що на Міністерство оборони України покладено обов`язок із розгляду звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Міністерства оборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери Міністерства оборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міністерства оборони, а також стосовно актів, які ними видаються, колегія суддів зазначає, що звернення позивача не стосувались діяльності Міністерства та інших юридичних осіб, йому підпорядкованих, в тому числі, стосовно ухвалення ним відповідних актів, а мали на меті одержання правових консультацій щодо застосування законодавства, яке регулює питання проходження військової служби.
47.           Посилання касатора на висновки, викладені у судових рішеннях по справах №460/609/19, №460/805/19, №460/1024/19 колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки в інформаційних запитах позивача, які лягли в основу правовідносин у зазначених вище справах,  позивач наводив ряд фактів порушень його прав оперативним командуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час проходження військової служби, що його позбавило виплат грошового забезпечення та інших надбавок, доплат, винагород та премій, а також просив провести розслідування щодо вказаних обставин та вчинити інші дії. 
48.           Натомість, у справі, що розглядається, звернення позивача стосуються надання відповідачами роз`яснень та консультацій із правових питань.
49.           Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому у її задоволенні слід відмовити.
50.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
51.           З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
52.           Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
53.           Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-

п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2.          Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року по справі №460/548/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов ,
Судді Верховного Суду