РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2020 року м. Рівне
Справа № 562/1919/19
Провадження № 22-ц/4815/479/20
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Високопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області,

за участю сторін, їх представників
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Бодряговим Віктором Сергійовичем, на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2020 року в складі судді Ковалика Ю.А., проголошене в 12 год. 39 хв. в м. Здолбунів, дата складання повного судового рішення – 22 січня 2020 року, 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Високопільський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження.
Позовні вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2005 року Високопільським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №7 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , матір`ю якого у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_4 , а батьком - ОСОБА_5 . Запис про батька дитини проведений в порядку ч. 1 ст. 135 СК України.
На час народження дитини він з відповідачкою не перебували у зареєстрованому шлюбі, а про народження дитини вона його повідомила у 2006 році. 
14.02.2006 між ним та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 2006 року зроблено відповідний запис №4.
Крім того, на підставі їх спільної заяви про внесення змін в актовому записі про народження Високопільським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області їм було видано нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 , в якому прізвище дитини було зазначено ОСОБА_6 , ім`я - ОСОБА_7 , а по батькові - ОСОБА_8 , батьком записано ОСОБА_1 . 
Однак, з відповіді Високопільського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 11.10.2017 року йому стало відомо, що в актовий запис про народження сина ОСОБА_7 не було внесено змін, а лише видано нове свідоцтво про народження, в якому змінено прізвище та по батькові дитини та внесено нові відомості про батька. 
Вважає, що невнесення змін в актовий запис про народження його сина порушує його батьківські права, а також права дитини.
На підставі викладеного просить суд визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни до актового запису про його народження. 
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внесено зміни до актового запису №7 від 22.02.2005 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробленого Високопільським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, записавши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - громадянина України ОСОБА_1 та змінивши прізвище дитини з " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_6 ", зазначивши по батькові дитини " ОСОБА_8 ".
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки, рішеннями судів в інших справах, що набрали законної сили, встановлено батьківство ОСОБА_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не було спростовано відповідачем, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У апеляційній скарзі представник відповідачки - адвокат Бодрягов В.С. покликається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що, отримавши від позивача нове свідоцтво про народження сина, серії НОМЕР_1 , видане 14.02.2006 року Високопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2 вважала, що ОСОБА_1 визнав себе батьком ОСОБА_7 , та до кінця 2017 року, не знала, що дане свідоцтво є фальсифікованим, а тому при розлученні і при винесенні рішення про стягнення аліментів вважала їх вірними. 
Звертає увагу, що суд першої інстанції визнав недоведені факти, що мають значення для справи, встановленими, оскільки клопотання про призначення генетичної експертизи, позивачем у справі не заявлялось, а свідки не підтвердили факту його проживання та ведення спільного господарства з матір`ю ОСОБА_7 до його народження.
Крім того, ухвалою суду від 20.01.2020 року, постановленою не виходячи до нарадчої кімнати, у задоволені його клопотання про відкладення розгляду справи відмовлено, в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження його повноважень та зайнятості в іншій справі.
Однак, разом з вказаним клопотанням про відкладення судового засідання з метою ознайомлення з матеріалами справи ним було направлено на електронну адресу суду копію доручення РМ центру з надання БПД від 16.01.2020 року.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2005 року Високопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинено актовий запис №7 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , в якому у відомостях про матір вказано ОСОБА_4 , а батьком зазначений ОСОБА_5 . Підставою запису відомостей про батька була заява матері від 22.20.2005 року (а.с. 53).
Відповідно до вказаного актового запису видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14.02.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 записано ОСОБА_1 , а матір`ю – ОСОБА_2 (а.с. 7).
З листа Високопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області №821/14.6-22 від 25.10.2017 року слідує, що відповідно до журналу обліку бланків свідоцтв про народження, свідоцтво серії НОМЕР_3 видано 15.02.2006 на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) як повторне, отримувач – мама ОСОБА_4 , про що є відповідна відмітка. В матеріалах архівних справ та в журналах обліку заяв про зміну імені, виправлення, встановлення батьківства відсутні дані щодо виправлення прізвища та по батькові ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Також вказаним листом повідомлено ОСОБА_2 , що надана нею копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 14.02.2006 року на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має фальсифікований зміст, тому слід вбачати що дане свідоцтво є підроблене і не може бути використане як дійсне (а.с. 31). 
21.11.2018 року Рівненським РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області за заявою ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесене відомості щодо факту можливої підробки свідоцтва про народження дитини колишньою дружиною ОСОБА_2 
14.02.2006 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_11 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було зареєстровано шлюб, про що було вчинено актовий запис про шлюб №04 (а.с. 54).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 26.09.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 записано ОСОБА_5 , а матір`ю – ОСОБА_4 (а.с. 6).
Відповідно до частини другої статті 125 CК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Частиною першою статті 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Судом встановлено, що на момент народження сина відповідачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , та спільна заява ними не подавалась, а тому запис про батька дитини було здійснено відділом реєстрації актів цивільного стану в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 СК України, а саме за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою.
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25.12.2014 року (а.с. 10).
Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Крім того, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11.09.2015 року у справі № 570/1825/15-ц позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто на її користь із ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11-12). 
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Сторонами не заперечується, що на даний час, ОСОБА_3 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 та вважає його своїм батьком, що особисто підтвердив в судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка судом першої інстанції. 
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».
З огляду на викладене, оскільки судовими рішеннями, що набрали законної сили, встановлено батьківство ОСОБА_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 на протязі більше десяти років не заперечувала батьківство позивача щодо її сина та навіть зверталась в суд з позовом про стягнення з нього аліментів на його утримання, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надані переконливі докази, що засвідчують походження дитини від нього, які відповідачем не спростовані.
Покликання представника відповідача на не проведення генетичної експертизи для встановлення батьківства, за наявності в матеріалах справи інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, не можуть бути підставою для відмови в позові. 
Крім того, відповідач ОСОБА_2 також не була позбавлена права заявити клопотання про призначення такої експертизи на підтвердження своїх заперечень. 
Доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем факту його проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_2 до народження дитини не заслуговують на увагу, оскільки спільне проживання та ведення господарства не є обов`язковою умовою для визначення походження дитини від певної особи.
В письмових поясненнях, наданих 20.02.2019 року слідчому СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Сень Н.В. підтвердила, що у 2004 році вона проживала у родичів в с. Городище і в цей період у неї були близькі стосунки з ОСОБА_1 , але вони були нетривалими і вона повернулася до себе до дому по місцю реєстрації (а.с.30). 
Також, не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи представника відповідача адвоката Бодрягова В.С. про відмову судом у задоволені його клопотання від 20.01.2020 року про відкладення розгляду справи, так як ним не надано доказів того, що із вказаним клопотанням ним було направлено на електронну адресу суду докази на підтвердження своїх повноважень, а також докази його зайнятості в іншій справі в Рівненському окружному адміністративному суді.
Крім того, доручення РМ центру з надання БПД, на яке представник відповідача покликається на підтвердження своїх повноважень, було видане 16.01.2020 року, а клопотання ним подано лише 20.01.2020 року, тобто в день судового засідання.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками су дуду першої інстанції щодо їх оцінки.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2020 року без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Бодряговим Віктором Сергійовичем,  залишити без задоволення.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2020 року залишити без змін.
Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1152,6грн. віднести за рахунок  ОСОБА_2 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 19 травня 2020 року.

Судді:                                                                 Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.