ПОСТАНОВА
Іменем України

18 травня 2020 року 

м. Київ
справа №295/7158/16-а
адміністративне провадження №К/9901/9996/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 
на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2016 (суддя Перекупка І.Г.) та
постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 (колегія у складі суддів Іваненко Т.В., Зарудяної Л.О., Кузьменко Л.В.)
у справі № 295/7158/16-а
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1.          У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просив зобов`язати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.04.2015 та продовжити в подальшому виплату довічної пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
2.          Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2016 позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити з 01.06.2015 виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
3.          Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 скасовано постанову Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2016 в частині задоволення позовних вимог за період з 01.06.2015 по 16.11.2015. Позовну заяву в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 01.06.2015 по 16.11.2015 залишено без розгляду. В решті постанову залишено без змін.
4.          У касаційній скарзі відповідач із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.11.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.
6.          У зв`язку із ліквідацією Вищого адміністративного суду справу передано Верховному Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». До 19.02.2016 працював на посаді головного спеціаліста Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Житомирської міської ради.
8.          З 01.04.2015 відповідач відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VII призупинив виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
9.          Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії, починаючи з 01.04.2015.
10.          Листом від 24.05.2016 № 806/К-7 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача про поновлення виплати пенсії.
11.          Відмова мотивована тим, що позивач з 01.04.2015 по 19.02.2016 працював на посаді головного спеціаліста Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Житомирської міської ради, тому призначена пенсія не виплачується правомірно, а у відповідача відсутні правові підстави для відновлення з 01.04.2015 виплати призначеної пенсії. 
12.          У зв`язку із звільненням з органів місцевого самоврядування, з 20.02.2016 позивачу відновлено виплату пенсії.
13.          Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду. 

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

14.          Позивач зазначає, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
15.          Вважає, що з 01.06.2015 посада, на якій працював позивач (службовець органу місцевого самоврядування), не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а отже підстави для невиплати призначеної пенсії за нормами цього Закону відсутні.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 01.06.2015 позивач втратив право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про державну службу», то йому має бути відновлено виплату відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
17.          Суд апеляційної інстанції погодився із вказаним висновком. Однак зважаючи на дату звернення позивача із позовом до суду, позовні вимоги за період з 01.06.2015 по 16.11.2015 залишив без розгляду. В іншій частині залишив рішення суду першої інстанції без змін.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18.          Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, пунктом 9 якого частину сьому статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».
19.          Відповідно до частини 17 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 у частині сьомій статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» цифри і слова « 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» замінено цифрами і словами « 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року»
20.          Оскільки позивач працював на посаді головного спеціаліста Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Житомирської міської ради, та перебував на службі в органах місцевого самоврядування, тому виплата пенсії з 01.04.2015 припинена. Відновлення виплати пенсії позивачу відбулося у зв`язку із звільненням з органів місцевого самоврядування з 20.02.2016. 
21.          Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
23.          01.04.2015 набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та визначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІI), «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.
24.          Отже, з 01.04.2015 призначені за Законом №1058-IV пенсії не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій у порядку та на умовах, передбачених Законом №3723-ХІI.
25.          Разом з тим, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.
26.          Оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону №3723-ХІI.
27.          Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі №333/6710/15-а та постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 136/61/17.
28.          Водночас, суди не врахували, що з 01.01.2016 набрав чинності Закон України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 911-VIII) яким внесено зміни до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», абзаци другий і третій якої викладені в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».
29.          На час вирішення спору цей закон був чинним і його було визнано неконституційним лише 20.12.2016 (Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016).
30.          Оскільки в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 Законом № 911-VIII встановлено обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам, у разі їх роботи на посадах та на умовах, передбачених зокрема, Законом України "Про державну службу", то підстави для здійснення позивачу виплати призначеної їй пенсії на підставі Закону № 1058-ІV в період з 01.01.2016 по час звернення до суду відсутні.
31.          Враховуючи вищенаведене, а також залишення без розгляду частини вимог за період з 01.06.2015 по 16.11.2015, колегія суддів вважає, що виплату позивачу пенсії необхідно було здійснювати у період з 17 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року. 
32.          Отже, враховуючи положення статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в частині того, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є служба в органах місцевого самоврядування, а також те, що позов заявлено та розглянуто судом першої інстанції до ухвалення Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, відповідач, призупинивши виплату позивачу пенсії в період з 01.04.2015 до 01.06.2015, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Водночас, підстав для невиплати пенсії у період з 17 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року не було, а тому в цій частині позов слід задовольнити.
33.          Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
34.          Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати судові рішення судів у частині задоволення позовних вимог, та прийняти у цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково: зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за період з 17 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року.
35.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -          

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.
Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 та постанову Богунського районного суду м. Житомира від 19.07.2016 у справі № 295/7158/16-а скасувати у частині задоволених позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за період з 17 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року.
В іншій частині постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб