СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2020 р.                                                          Справа № 922/2655/19  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії: 
головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників:
від заявника: не з`явився;
від боржника: не з`явився;
від Григор`євої О.О. : Осьмак О.В., довіреність, адвокат;
інші учасники справи: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця Телитченка Андрія Олександровича, м. Харків - арбітражного керуючого Лялюка Василя Михайловича, м. Харків (вх. № 210 Х/1) 

на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р., повний текст ухвали складено 16.12.2019 р. (суддя Яризько В.О.),
за заявою ліквідатора фізичної особи-підприємця Телитченка                               Андрія Олександровича - арбітражного керуючого Лялюка Василя Михайловича      (вх. № 25409 від 22.10.2019) 
до Григор`євої Ольги Олександрівни , м. Харків
про розірвання договору та визнання права власності, 

у справі № 922/2655/19
за заявою Фізичної особи-підприємця Телитченка Андрія Олександровича, м. Харків   
про визнання банкрутом,

ліквідатор ФОП Телитченка Андрія Олександровича - арбітражний керуючий Лялюк Василь Михайлович,

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор фізичної особи-підприємця Телитченка Андрія Олександровича - арбітражний керуючий Лялюк Василь Михайлович звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про розірвання договору, в якій ліквідатор просив:
- розірвати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений 25.07.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.Е., за реєстровим № 1569, укладений між Григор`євою Ольгою Олександрівною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Телитченком Андрієм Олександровичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 про продаж нежитлових будівель літера "А-3", літера "Б-1", літера "В-1", літера "Г-1", літера "Е-1", літера "З-2", літера "К-1", літера "П-1", літера "О-1", літера "Р-1", загальною площею 2788,8 кв.м, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_4 ;
- визнати за Телитченком Андрієм Олександровичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлові будівлі літера "А-3", літера "Б-1", літера "В-1", літера "Г-1", літера "Е-1", літера "З-2", літера "К-1", літера "П-1", літера "О-1", літера "Р-1", загальною площею 2788,8 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_4 .
В обґрунтування заяви ліквідатор посилався на те, що Телитченко А.О. належним чином виконав усі умови договору та передав Григор`євій О.О. продані за договором нежитлові будівлі за актом приймання - передачі від 25.07.2008 р.  Проте,   Григор`євою О.О. не виконані в повному обсязі прийняті на себе зобов`язання за договором та не сплачено Телитченку О.О. частину коштів у сумі 3200,00 грн., що стало підставою для звернення ліквідатора до суду з цією заявою про розірвання договору та визнання за Телитченко А.О. права власності на майно, що є предметом договору.  
З посиланням на ч.3 ст.692 Цивільного кодексу України ліквідатором зазначено, що у разі невиконання покупцем свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі - продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 Цивільного кодексу України. Наголошує, що Телитченко А.О. розраховував отримати кошти, обумовлені договором купівлі - продажу нежитлових будівель у розмірі 3200,00 грн. до  28.07.2008 р., проте Григор`єва О.О. не виконала умови договору, в результаті чого Телитченко А.О. був позбавлений того, на що очікував при укладанні договору.
Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнято заяву ліквідатора ФО П Телитченка А.О. арбітражного керуючого Лялюка В.М. про розірвання договору; залучено до участі у справі щодо розгляду заяви ліквідатора фізичних осіб Григор`єву Ольгу Олександрівну , Голубєва Олексія Івановича ; зобов`язано ліквідатора надати копію договору про розірвання якого заявлені вимоги, або уточнити заявлені вимоги.
05.11.2019 ліквідатором подано заяву про уточнення вимог, згідно якої уточнено дату укладення договору, розірвання якого є предметом  розгляду, а саме 25.07.2008 року, а не 25.07.2018, як було зазначено в первісній заяві.
18.11.2019 року представник Григор`євої О.О. звернулася до суду із заявою від 15.11.2019 про застосування позовної давності. Вважає, що строк позовної давності за договором купівлі - продажу нежитлових приміщень від 25.07.2008 року розпочав перебіг 29.07.2008 р. та сплинув 29.07.2011 р. 
Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р. у справі №922/2655/19 відмовлено в клопотанні ФОП Телитченка А.О. про витребування доказів у порядку ст. 81 Господарсько процесуального кодексу України.
Відмовлено в задоволенні заяви (вх. № 25409 від 22.10.2019) ліквідатора ФОП Телитченка А.О. арбітражного керуючого Лялюка В.М. про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 25.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.Е., за реєстровим № 1569, укладеного між Григор`євою Ольгою Олександрівною та Телитченком Андрієм Олександровичем , та про визнання права власності.
Судом враховано, що за положеннями статті 651 Цивільного кодексу України підставою для розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення договору другою стороною.  Зазначено, що залишок несплаченої суми складає 3200,00 грн., що становить приблизно 0,33% від загальної ціни нежитлових приміщень, проданих за спірним договором. Ні ліквідатором, ні боржником не доведено того, що сума 3200,00 грн. при загальній вартості предмету договору 983 200,00 грн. є дійсно істотною різницею між тим, на що Телитченко А.О. розраховував укладаючи договір, і тим, що в дійсності він отримав, що свідчить про відсутність доказів істотного порушення з боку Григор`євої О.О. договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 25.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.Е., за реєстровим № 1569, укладеного між Григор`євою Ольгою Олександрівною та Телитченком Андрієм Олександровичем .
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ліквідатор ФОП Телитченка Андрія Олександровича - арбітражний керуючий Лялюк Василь Михайлович звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р. у справі  № 922/2655/19 та прийняти нове судове рішення, яким розірвати договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений 25.07.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.Е., за реєстровим №1569, укладений між Григор`євою Ольгою Олександрівною (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Телитченком Андрієм Олександровичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 про продаж нежитлових будівель літера "А-3", літера "Б-1", літера "В-1", літера "Г-1", літера "Е-1", літера "З-2", літера  "К-1", літера "П-1", літера "О-1", літера "Р-1", загальною площею 2788,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , та визнати за Телитченком Андрієм Олександровичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) право власності на нежитлові будівлі літера "А-3", літера "Б-1", літера "В-1", літера "Г-1", літера "Е-1", літера "З-2", літера "К-1", літера "П-1", літера "О-1", літера "Р-1", загальною площею 2788,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .
Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що боржник Телитченко А.О. не отримував жодних грошових коштів за оскаржуваним договором купівлі-продажу, та зроблено помилковий висновок про отримання Телитченком А.О. за договором грошових коштів у розмірі 980000,00 грн.
Зауважує, що судом не звернуто увагу на те, що оскаржуваний договір укладено боржником як фізичною особою-підприємцем, отже розрахунки за цим договором мали здійснюватися у порядку положення про ведення касових операцій в національній валюті, затвердженого Постановою НБУ від 15.12.2004 р. № 637. Проте, Григор`євою О .О . належних доказів суду надано не було.
Ліквідатор не погоджується також і з висновком суду першої інстанції, що не сплата 3 200,00 грн. не є істотним порушенням умов договору, мотивуючи свої заперечення різницею курса долару США до гривні у порівнянні 2008 року до курсу долару США у 2019 році. Вважає, що боржник зазнав інфляційних втрат. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 р. сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Слободін М.М.
За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху від 20.01.2020 р., ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 р. у справі №922/2655/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора фізичної особи-підприємця Телитченка Андрія Олександровича арбітражного керуючого Лялюка Василя Михайловича на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р., встановлено строк для подання іншими учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.
Григор`єва О.О. проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Вважає вказані доводи апеляційної скарги необґрунтованим та такими, що жодним чином не спростовують висновків господарського суду першої інстанції. 
Зауважує, що скаржником в апеляційній скарзі наводяться інші (змінені) підстави (повна несплата коштів за договором від 25.07.2008 р. у сумі 983 200,00 грн.) для розірвання спірного договору  ніж ті, що зазначалися у заяві ліквідатора ( № 25409 від 22.10.2019) про розірвання договору та яка розглянута судом.
Зазначає, що Григор`євою О.О. не заперечувався факт не сплати нею залишку коштів за договором від 25.07.2008 р. у розмірі 3200,00 грн., у зв`язку з чим   Григор`єва О.О. не має посвідченої нотаріально заяви від Телитченка А.О. про повний розрахунок.
Наполягає, що факт здійснення Григор`євою О.О. розрахунку в сумі 980    000,00 грн. підтверджується п. 3.1.1. договору від 25.07.2008 р., у якому прямо зазначено, що суму грошей у розмірі - 980000,00 грн. отримано продавцем від покупця під час оформлення цього договору. Сторони підтверджують факт сплати цього платежу за продані нежитлові приміщення.
На переконання Григор`євої О.О. , нотаріальне посвідчення договору від 25.07.2008 р. свідчить про наявність дійсних намірів Григор`євої О.О. і Телитченка А.О. , однакового розуміння ними значення і умов договору та його правових наслідків для кожного. Отже, пояснення Телитченка А.О. відносно того, що основну суму коштів за договором у розмірі 980000,00 грн. ним не отримано, спростовуються вищенаведеним та тим, що Телитченко А.О. жодного разу не вимагав від Григор`євої О.О. здійснення розрахунку. 
Вважає, що ліквідатор взагалі не має права звертатися із заявою про розірвання договору та визнання права власності, адже майно не належить боржнику. 
До відзиву додано заяву про застосування позовної давності. Посилаючись, що оскаржуваний договір було укладено 25.07.2008 р., застосовуючи положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зазначає, що строк позовної давності за договором купівлі - продажу нежитлових приміщень від 25.07.2008 року розпочав перебіг 29.07.2008 р. та сплинув 29.07.2011 р. Враховуючи викладене просить застосувати строк позовної давності.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2020 р. у даній справі, призначено розгляд апеляційної скарги ліквідатора ФОП Телитченка Андрія Олександровича арбітражного керуючого Лялюка Василя Михайловича на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р. у справі № 922/2655/19 на 24.03.2020 р. об 11:30 год.
У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Склярук О.І., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2020 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя -                    Дучал Н.М., судді  Гетьман Р.А., Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 р. у справі № 922/2655/19, враховуючи наведене, а також встановлення Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2» (із змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 р. № 215) з 12 березня на усій території України карантину, з метою запобігання розповсюдженню вірусного захворювання, здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів,  розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.05.2020 року об 11:30 год.
12.05.2020 р. Східним апеляційним господарським судом отримано заяву   Телитченка А.О. про відкладення розгляду апеляційної скарги ліквідатора на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р. у справі № 922/2655/19, у зв`язку з введенням карантину на території України та забороною пасажирських перевезень. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 р. у справі                № 922/2655/19, враховуючи продовження дії карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» (із змінами) до 22.05.2020 року,  з урахуванням п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України,  розгляд апеляційної скарги ліквідатора ФОП Телитченка А.О. арбітражного керуючого Лялюка В.М. на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 р. у справі № 922/2655/19 відкладено на 04.06.2020 року об 11:30 год.
У судовому засіданні 04.06.2020 представник Григор`євої О.О. заперечувала проти доводів та вимог апеляційної скарги, просила залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Інші учасники справи не скористалися правом участі представника в судових засіданнях апеляційної інстанції, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися шляхом надсилання процесуальних документів по справі на адреси, що містяться у справі; ухвали суду оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.  Явка представників  в судове засідання не визнавалася обов`язковою.
Відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України, участь представника у судовому засіданні є правом учасника справи, а не його обов`язком.
Позиція апелянта є викладеною в апеляційній скарзі (доповнень до апеляційної скарги апелянтом в порядку та строки, визначені статтею 266 Господарського процесуального кодексу України не подавалося), що в сукупності з матеріалами справи № 922/2655/19 є достатнім для розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2020 у справі № 922/2655/19.
Згідно з приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суд має дотримуватись розумного строку судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду) (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010 р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005 р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006 р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 р. та інші).
Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").
Враховуючи наведене та відсутність заяв або клопотань учасників справи про подальше відкладення розгляду справи з обґрунтуванням поважності причин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами.
Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р. 
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Враховуючи на те, що в апеляційній скарзі апелянтом наведені нові (змінені) підстави для задоволення заяви про розірвання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, зазначаючи при цьому в тексті апеляційної скарги, що договір посвідчений 25.07.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.Е., за реєстровим № 1569,  суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги керується підставами, що наводилися у заяві ліквідатора (в т.ч. уточненій), яка подавалася до суду першої інстанції.
Судом апеляційної інстанції не оцінюються і нові документи, додані апелянтом до апеляційної скарги, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції. Із апеляційної скарги не вбачається підстав які свідчать про неможливість надання доказів (таблиці із розрахунками) до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від ліквідатора.
У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Григор`євої О.О. , перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, постановою господарського суду Харківської області від 17.10.2019 р. визнано фізичну особу - підприємця Телитченка Андрія Олександровича банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ФОП Телитченка Андрія Олександровича, іпн. НОМЕР_2 , призначено арбітражного керуючого Лялюка Василя Михайловича, якого зобов`язано в строк до 17.10.2020 р. виконати ліквідаційну процедуру.
На час визнання ФО П Телитченка А.О. банкрутом та введення ліквідаційної процедури діяв Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону № 4212-VI від 22.12.2011 (зі змінами та доповненнями).
З 21.10.2019 введений в дію Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
25.07.2008 року між фізичною особою-підприємцем Телитченком Андрієм Олександровичем (продавець) та Григор`євою Ольгою Олександрівною (покупець) укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений 25.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.E., зареєстрований в реєстрі за № 1569.
Відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору, продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Майно, що відчужується за цим договором, складається з: нежитлових будівель літера "A-3", літера "Б-1", літера "В-1", літера "Г-1", літера "Е-1", літера "З-2", літера "К-1", літера "П-1", літера "О-1", літера "Р-1" загальною площею 2788,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 (далі - "нежитлові приміщення").
Вищевказані нежитлові будівлі належать продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2008 року, справа № 2-2604 2008р. Зареєстровано право власності на нерухоме майно в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.07.2008 року. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 22.07.2008 року, за номером 19613976; реєстраційний номер: 20943410; запис номер: 4219 в книзі 1 (пункт 1.3. договору).
Продаж нежитлових приміщень за домовленістю сторін вчиняється за 983200,00 грн.(п. 2.1. договору).
Згідно з положеннями п.3.1. договору, за домовленістю сторін встановлено такий порядок розрахунків між ними із сплати ціни нежитлових приміщень: 
Суму грошей у розмірі - 980000,00 грн. отримано продавцем від покупця під час оформлення цього договору. Сторони підтверджують факт сплати цього платежу за продані нежитлові приміщення (п. 3.1.1. договору).
Решту грошей у розмірі - 3200,00 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцю не пізніше 16 год. 00 хв. 28.07.2008 року (п.3.1.2. договору).
Факт проведення повного розрахунку між сторонами підтверджується заявою продавця (особисто або через представника), яка повинна бути посвідчена нотаріально (п.3.1.3. договору).
Право власності на нежитлові приміщення переходить до покупця з моменту підписання цього договору після державної реєстрації цього договору (п.5.9. договору).
За актом прийому-передачі ФОП Телитченко А.О. (продавець) передав, а  Григор`єва О.О. (покупець) прийняла  нежитлові будівлі літера "A-3", літра "Б-1", літера "В-1", літера "Г-1", літера "Е-1", літера "З-2", літера "К-1", літера "П-1", літера "О-1", літера "Р-1" загальною площею 2788,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим Мартиросян І.Е . приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу  25.07.2008 року за р.№ 1569. Сторони заявляють, що не мають претензій один до одного.
Договір купівлі-продажу зареєстрований в Державному реєстрі правочинів,                       відчужувач - ФОП Телитченко А.О., набувач - Григор`єва О.О . , предмет правочину - реєстраційний номер об`єкту у РПВН: 20943410,  нежитлові будівлі літ. "A-3", літ. "Б-1", літ. "В-1", літ. "Г-1", літ. "Е-1", літ. "З-2", літ. "К-1", літ. "П-1", літ. "Р-1", літ. "О-1", загальною площею 2788,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_4 , про що свідчить витяг № 6288200 від 25.07.2008р.
Згідно Витягу  про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19683401 від 28.07.2008, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», право приватної власності на наведені нежитлові приміщення зареєстровано за Григор`євою О.О. , на підставі договору купівлі-продажу  р.№ 1569 (25.07.2008р.) та акту прийому-передачі від 25.07.2008р.
Наведені відомості щодо власника нерухомого майна зареєстровані та містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №185641783 від 22.10.2019.
Арбітражний керуючий Лялюк В.М. стверджуючи, що в результаті не виконання Григор`євою О.О. в повному обсязі умов договору, Телитченко А.О. позбавлений того на що він розраховував при укладенні договору купівлі - продажу від 25.07.2008 р.; наголошує на наявності підстав для розірвання договору купівлі-продажу від 25.07.2008 р. та визнання за Телитченком А.О. права власності на нежитлові приміщення.
Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). 
За положеннями статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За своєю правовою природою оскаржуваний договір є договором купівлі-продажу, згідно з яким за приписами ст. 655 Цивільного Кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з положеннями ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3 ст.692 ЦК України). 
Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу(ч.4 ст.692 ЦК України).
Як на правову підставу задоволення заяви в суді першої інстанції арбітражний керуючий Лялюк В.М. посилався на ст. 651 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.651 Цивільного кодексу України  зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Таким чином, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. 
Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, судом має бути встановлено не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. 
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 та постановах Верховного Суду від 16.10.2018 р. у справі № 910/23976/16, від 29.10.2019 у справі №911/2755/18, від 17.03.2020  у справі № 911/1102/19, тощо.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, уклавши (підписавши) договір купівлі-продажу  нежитлових приміщень від 25.07.2008р. сторони погодили всі істотні умови договору. Особи сторін та їх дієздатність встановлено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І.Е., про що свідчить нотаріальний напис на договорі від 25.07.2008р., зареєстровано в реєстрі за №1569.
За змістом п.3.1.1. наведеного договору, сторонами підтверджено факт отримання Телитченко А.О. , як продавцем, від покупця коштів у розмірі 980    000,00 грн., та факт сплати цього платежу за продані нежитлові приміщення.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується Григор`євою О.О. , що решта суми у розмірі 3200,00 грн. не була сплачена Телитченку А.О. у визначений у п.3.1.2. договору строк.  Втім, дана сума становить приблизно 0,33% від загальної ціни нежитлових приміщень, проданих за спірним договором, а отже, вказана недоплата не може вважатися істотним порушенням умов договору. 
Ні ліквідатором, ні ФОП Телитченко А.О. не доведено того, що сума 3200,00 грн. при загальній вартості предмету договору 983 200,00 грн. є дійсно істотною різницею між тим, на що Телитченко А.О. розраховував укладаючи договір, і тим, що в дійсності він отримав.
Колегія суддів зазначає, що від моменту укладення оскаржуваного договору до звернення ліквідатора із відповідною заявою до суду першої інстанції пройшло більше ніж одинадцять років.   
Проте, матеріали справи не містять доказів звернення Телитченко А.О. у цей період  у позасудовому або судовому порядку до Григор`євої О.О. з вимогою щодо сплати 3200,00 грн. залишку суми за договором або повної суми за продані нежитлові приміщення, про несплату якої вказує апелянт в апеляційній скарзі.  
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у заяві про розірвання договору купівлі-продажу ні ліквідатор ні банкрут не посилалися на завдання невиконанням договору реальної шкоди чи упущеної вигоди, не вказували її розміру, не зазначали про істотність різниці між тим, на що  ФОП Телитченко А.О. розраховував, укладаючи договір, і тим, що в дійсності отримав.
Отже, посилання апелянта, що не виконання (в розмірі 0,33%) Григор`євою О.О. взятих на себе зобов`язань з оплати за договором є істотним порушенням, що значною мірою позбавляє Телитченка А.О. того, на що він розраховував під час укладення договору, судова колегія  вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для розірвання договору купівлі-продажу відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України. Втім, ліквідатор не позбавлений права порушувати питання про стягнення оплати за договором.
Враховуючи наявність у справі необхідної інформації щодо укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 25.07.2008року, судом залишено без задоволення клопотання ліквідатора про витребування у Григор`євої О.О. посвідченої нотаріально заяви про повний розрахунок за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25.07.2018 року.
Відповідно до статті 74 Господарсько процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Необхідність доведення обставин, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність істотного порушення з боку Григор`євої О.О. договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 25.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мартиросян І.Е., за реєстровим № 1569, укладеного між Григор`євою Ольгою Олександрівною та ФОП Телитченком Андрієм Олександровичем, що стало підставою для відмови у заяві ліквідатора в цій частині. 
Відмовивши у задоволенні вимог про розірвання договору купівлі-продажу, судом підставно відмовлено і у вимозі про визнання за банкрутом права власності на спірне майно, оскільки така вимога є похідною від вимоги про розірвання договору.
Дійшовши висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора з наведених підстав, судом першої інстанції правомірно залишено без розгляду заяву Григор`євої О.О. про застосування позовної давності. 
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (Заява N4909/04) вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 (Заява N4241/03) Європейським судом зазначено, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
З огляду на наведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.
Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 10.12.2019 року у справі № 922/2655/19.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали господарського суду Харківської області від 10.12.2019 року у справі № 922/2655/19 покладаються на заявника.
Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора фізичної особи-підприємця Телитченка Андрія Олександровича - арбітражного керуючого Лялюка Василя Михайловича на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 року у справі № 922/2655/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2019 року (повний текст ухвали складено 16.12.2019 р.) у справі № 922/2655/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки  оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено  11.06.2020року.

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Дучал

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін