22-ц/804/1802/20 
                                                                                263/10692/19 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/10692/19
Номер провадження 22-ц/804/1802 /20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової  О.М., Попової С.А.,

сторони:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
відповідач –  ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
на заочне рішення Жовтневого районного  суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня  2020 року, у складі судді Музики О.М., 
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

            17 липня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11638,26 грн за кредитним договором № б/н від 10 травня 2012 року.
Позовна заява мотивована тим, що 10 травня 2012 року з метою отримання банківських послуг, сторонами укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач (за Договором – клієнт) підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах  передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1. Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з  повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Згідно п.2.1.1.12.2. Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua/kredity/ з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.3 Договору.
Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 13 червня 2019 року становить 11 638,26 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2634,42 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту – 2328,49 грн, пені за прострочене зобов`язання – 4494,96 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн – 1150 грн, штрафу (фіксована частина) – 500 грн, штрафу (процентна складова) – 530 грн, яку Банк просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до справи долучена заява-анкета, у якій міститься підпис ОСОБА_1 , яка стосується його наміру оформити платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 1 500 грн.  Інші надані банком документи (Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду») містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Однак, матеріали справи не містять документів за операцією із застосуванням ОСОБА_1 платіжної картки щодо зарахування кредитних коштів, визначених внутрішніми документами АТ КБ «ПриватБанк», а додана банком до позову заява не є належним доказом у розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки така заява свідчить лише про отримання кредитної картки, а не сам факт зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, з якого могли виникнути як право банку на нарахування відсотків, так і вимоги про повернення кредиту, а так само обов`язок позичальника з повернення кредиту.
Позивачем не надано суду доказів, що підтверджують тип та строк дії картки, що є істотними умовами договору, та головне доказів зарахування як бажаного кредитного ліміту, так і заявленої суми тіла кредиту, тобто надання грошових коштів. Не представлено доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки за даним рахунком, який би міг  підтверджувати рух грошових коштів, з якого можливо було  б установити факт зарахування відповідачем коштів на погашення кредиту.
Поряд з недоведеністю банком обставин видачі ОСОБА_1 кредитних коштів у межах бажаного ліміту у розмірі 1500 грн, банк у позові посилається на отримання відповідачем кредиту 3400 грн, однак і цей розмір не підтверджений банком жодними належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
08 квітня 2020  року  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на заочне рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині незадоволених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги Банку в цій частині в повному обсязі. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 квітня 2020 року справу за позовом  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що за зверненням ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, йому було надано кредит у розмірі 3400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку.
            Позивачем надані належні та допустимі докази по справі, крім іншого, наданий розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, які відповідачем не спростовані.
            Вказує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався тане  визнавався недійсним, як і не оспорювалось відповідачем укладення, чи не укладення кредитного договору, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору. Під час підписання анкети-заяви, копія якої була надана до матеріалів справи,  відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування, таким чином відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Відповідачем було підписано Анкету -Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 14 серпня 2012 року.
            Відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Доказів, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами,  Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, Відповідач не надав. 
            Посилаючись на практику Верховного Суду, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що  суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку – розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю  чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. 

            Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не подав.
            Процедура розгляду справи апеляційним судом
            Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368  ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», яку підписав ОСОБА_1 10 травня 2012 року, містить розділ про те, що особа, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанка, виявляє бажання оформити на своє ім`я послугу з надання «Платіжної карти «Кредитка «Універсальна».
Указана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», яку підписав ОСОБА_1 , містить відмітку відносно послуги «Платіжна карта «Кредитка «Універсальна» із зазначенням бажаного кредитного ліміту у розмірі 1 500 грн.
Також в анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надав згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. 
До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором виникла заборгованість перед банком, яка станом на 13 червня 2019 року становить 11 638,26 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2634,42 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту – 2328,49 грн, пені за прострочене зобов`язання – 4494,96 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн – 1150 грн, штрафу (фіксована частина) – 500 грн, штрафу (процентна складова) – 530 грн.
2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
            Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками, пенею  та  комісією і штрафи.

Як на підставу своїх позовних вимог про погашення кредиту, позивач посилався саме на зазначений вид договору, зазначив, що він складається з підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою (далі – Умови та правила) та Тарифів Банку, надав до матеріалів справи витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.41 - 57).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не  приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, справа розглянута в заочному порядку, та останній будь-яких заперечень з приводу ненадання Банком  та неознайомлення його  з наданими останнім до матеріалів справи Умовами та правилами банківських послуг,  а також щодо  надання  кредитних коштів, або надання їх з інших підстав, а не на підставі договору та умовах зазначених позивачем, не надав.

З доданих до позовної заяви  двох розрахунків заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 травня 2012 року вбачається, що відповідач використовував надані Банком кошти (а.с. 6, 7).

На зазначене суд не звернув уваги, належним чином не перевірив доводи Банку внаслідок чого не в повній мірі встановив обставини, що мають значення для справи, які підлягають доказуванню, не вжив всіх необхідних заходів, необхідних для  встановлення всіх обставин справи та правильного вирішення її. Внаслідок цього суд дійшов передчасного висновку щодо недоведеності Банком  надання ОСОБА_1 платіжної картки з визначеним строком її  дії, зарахування на рахунок позичальника кредитних коштів та їх подальше використання. 

Наведене свідчить про невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Надана позивачем до матеріалів справи анкета-заява від імені ОСОБА_1 від 10 травня 2012 року  про видачу кредиту  містить  відомості щодо виду платіжної кредитної картки «Універсальна»  та бажаного кредитного ліміту  за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD  у  розмірі 1500 грн (а.с.41).
                Факт надання в розпорядження відповідачу кредитних коштів в розмірі 3400 грн та користування ними підтверджується наданим Банком  до позовної заяви розрахунком заборгованості за вказаним договором  та  наданою до апеляційної скарги та під час розгляду справи апеляційним судом, на підтвердження цього розрахунку, виписками з рахунку, відкритого на ім`я  ОСОБА_1 за цим договором про рух коштів та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 6, 7, 98 - 100, 122, 123, 128 - 134).

               Відповідно до п. 2.1.1.2.12. Умов та  правил карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій  стороні, включно (а.с. 43 - 57).   
                 В межах укладеного кредитного договору № б/н від 10 травня 2012 року відповідач 20 листопада 2012 року отримав дві кредитні картки за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 зі строком дії до травня 2016 року, що підтверджується довідкою Банку,  використовуючи яку користувався кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні  банку та  розраховувався за надані послуги в торгівельній мережі  (а.с. 121).
За вимогами статті 12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
У відповідності з  вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями частини 6  статті 81 ЦПК України, доказування не може  ґрунтуватися на  припущеннях.
Стаття  89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надана позивачем до матеріалів справи анкета-заява від імені ОСОБА_1 від  10 травня 2012 року  про видачу кредиту  містить  відомості щодо виду платіжної кредитної картки «Універсальна», але відомостей  про підвид  цієї картки, а також про розмір щомісячної базової % ставки, в ній не міститься (а.с.41).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, пенею та  штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10 травня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору, який при цьому не містить підпису відповідача.
Разом з тим, наданий до матеріалів справи витяг з Тарифів  обслуговування кредитних карт  «Універсальна», містить чотири підвиду карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна  CONTRACT», «Універсальна COLD»,  по яким визначений різний розмір відсотків за користування кредитом та різні умови кредитування (а.с.42). 
Кожен підвид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.
Таким чином, під час розгляду справи позивачем не доведено надання ОСОБА_1 кредитних коштів зі сплатою на залишок заборгованості 2,5% щомісячно або 30% на рік, а за витратами здійсненими з 01 вересня 2014 року - 2,9% або 34,80% на рік та 3,6% або 43,20% на рік за витратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить різні підвиди карт та різні умови кредитування, а також в них зазначені різні правові наслідки  у разі порушення зобов`язання.  
Встановити саме на яких умовах кредитування був укладений між сторонами кредитний договір та перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості, не уявляється можливим. 

З наданих до матеріалів справи розрахунків заборгованості (а.с.6 – 9) вбачається, що Банком після закінчення строку дії картки, тобто після 31 травня 2016 року, проводилось нарахування за зазначеним договором процентів за користування кредитними коштами та розподілялись внесені відповідачем кошти на погашення кредиту також і на погашення нарахованих процентів за користування цим кредитом.

Правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.  

Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно з 01 червня 2016 року проводив відповідачу нарахування процентів за користування кредитом, оскільки з цього часу взагалі припинилось право Банку на нарахування процентів.

Разом з тим, як вбачається з наведених вище розрахунків заборгованості, станом на 31 травня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становила 3230,20 грн, та останнім  за період з 01 червня 2016 року по 13 червня 2019 року на погашення кредиту внесено 3958,28 грн., що перевищує як розмір заборгованості, який виник на момент закінчення строку дії картки, так і наданий розмір кредитного ліміту за кредитним договором № б/н від 10 травня 2012 року -  3400 грн.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту в загальній сумі 4962,91 грн., тоді як матеріалами справи, а саме довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої  на ім`я  ОСОБА_1 та виписками про рух коштів  по рахунку, відкритого на ім`я відповідача за цим договором, які відповідно до пунктів 1, 5  Розділу VП постанови Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року  «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань, підтверджується, що відповідачу надався кредитний ліміт  у розмірі 3400 грн.

З урахуванням наведеного вище,  колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за тілом  кредиту  та за простроченим тілом кредиту в загальній сумі 4962,91 грн,  не має.
Оскільки під час розгляду справи позивачем не доведено за яким підвидом картки «Універсальна» надавався відповідачу кредит, а також відсутності заборгованості за кредитом, підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, яка нарахована за прострочене зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, в загальній сумі 5644,96 грн  та штрафів 500 грн (фіксована частина),  530,39 грн (процентна складова) також не вбачається.
За таких обставин, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальній сумі 11638,26 грн не доведені та в  задоволені позову слід відмовити. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Жовтневого районного  суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня  2020 року  підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення  про відмову у позові. 

            Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
                                                                     
П о с т а н о в и в:
            Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
            Заочне рішення Жовтневого районного  суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня  2020 року скасувати повністю.
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлений 08 травня 2020 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      О.М.Пономарьова

       С.А.Попова