ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2020 року 
Київ
справа №804/928/18
адміністративне провадження №К/9901/63134/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровський області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року (судді: Ясенова Т.І., , Суховаров А.В., Головко О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправним скасування Регіональним сервісним центром МВС України в Дніпропетровській області реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області поновити реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 лютого 2017 року він придбав у ТОВ «Домінанта Інвест» транспортний засіб марки RENAULT, модель TRAFIC, 2011 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 .
Вищевказаний транспортний засіб 03 лютого 2017 року перереєстровано на позивача із присвоєнням нового д.н.з. НОМЕР_2 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
28 листопада 2017 року до відповідача надійшов лист слідчого відділу прокуратури Волинської області з приводу неправомірної реєстрації транспортних засобів, зокрема, RENAULT TRAFIC, 2011 року випуску, VIN НОМЕР_1 , на підставі підроблених документів. 
На думку позивача, рішення про скасування державної реєстрації належного йому транспортного засобу є протиправним, оскільки факт підроблення документів повинен бути доведений поза розумним сумнівом відповідними належними доказами (судовим рішенням) в процесі кримінального провадження. 
Відтак, на переконання позивача, скасування реєстрації указаного транспортного засобу не узгоджується з вимогами пункту 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388).
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки скасовуючи державну реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT TRAFIC, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 відповідач мав у наявності належні підтверджуючі докази, які встановлювали факт реєстрації транспортного засобу за підробленими документами.
Зокрема суд першої інстанції врахував висновок судової автотоварознавчої експертизи № 9225 від 27 листопада 2017 року по кримінальному провадженні №42016030000000201 від 07 вересня 2016 року, лист від 21 листопада 2016 року вх. №3409 офіційного дилера RENAULT в Україні ТОВ «Луцьк-Експо», а також лист старшого слідчого прокуратури Волинської області Бурка О. за вих. №17-2200вих.17 про те, що слідчим відділом прокуратури області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №42016030000000201 від 07 вересня 2016 року, яким встановлено невідповідність автомобіля RENAULT TRAFIC, номер кузова НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 стандарту рівня екологічних норм Євро-5.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов задоволено у повному обсязі. 
Суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент прийняття рішення про скасування державної реєстрації транспортного засобу у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС повинні бути беззаперечні документальні докази того, що транспортний засіб був зареєстрований (перереєстрований) за фіктивними чи підробленими документами. 
Так, підставою для скасування державної реєстрації транспортного засобу може слугувати судове рішення за результатом розгляду кримінального провадження, в якому встановлений факт підробки (фіктивності) документів, на підставі яких був зареєстрований автомобіль.
Судом апеляційної інстанції зазначив, що фактів підроблення документів які посвідчують особу власника, підтверджують правомірність придбання транспортного засобу або право на користування та розпорядження ним або надання цих документів відповідачу для реєстрації транспортного засобу за позивачем, не встановлено.
Суд апеляційної інстанції вказав, що помилка державного органу при первинній реєстрації транспортного засобу не може порушувати право нового власника транспортного засобу, на якого останній перереєстрований, на користування та розпорядження належним йому майном.
Зважаючи на викладене, на переконання суду апеляційної інстцанії, Регіональним сервісним центром МВС в Дніпропетровській області порушено вимоги пункту 40 Порядку при скасуванні державної реєстрації належного позивачу транспортного засобу, а відтак рішення Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області про скасування реєстрації транспортного засобу марки RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг.
Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровський області вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати повністю та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Скаржник зазначає, що висновок судової автотоварознавчої експертизи Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №9225 від 27 листопада 2017року є беззаперечним доказом про первинну реєстрацію спірного ТЗ за фіктивними/підробленими документами.
Вказує, що твердження апеляційного суду про те, що скасування державної реєстрації транспортного засобу можливе у разі наявності судового рішення, в якому повинен бути встановлений факт підробки (фіктивності) документів, на підставі яких був зареєстрований автомобіль є помилковим, оскільки пунктом 40 Порядку №1388 чітко визначено, що процедура виявлення транспортного засобу, зареєстрованого (перереєстрованого) за фіктивними чи підробленими документами та процедура скасування державної реєстрації такого транспортного засобу повинні передувати процедурі передачі відповідних документів (доказів) органу досудового розслідування з метою вчинення необхідних процесуальних дій і передачі матеріалів кримінального провадження до суду.
Натомість, апеляційним судом помилково всупереч вищевказаним вимогам Порядку №1388 встановлено, що ухвалення судового рішення у кримінальній справі, у якому встановлено факт фіктивності/підроблення документів, повинно передувати процедурі виявлення транспортного засобу, зареєстрованого (перереєстрованого) за фіктивними чи підробленими документами та процедурі скасування державної реєстрації такого транспортного засобу.
Тобто, на переконання скаржника, реєстраційному органу надано право самостійно (використовуючи наявні докази) виявляти транспортні засоби, зареєстровані за фіктивними чи підробленими документами.
При цьому у касаційній скарзі вказував на чинність Порядку №1388. Скаржник зазначив, що вказаний Порядок підлягає обов`язковому і безумовному виконанню  уповноваженими органами реєстрації транспортних засобів, оскільки його положення ані повністю, ані частково не визнані в судовому порядку такими, що не відповідають Конституції і законам України. 
Таким чином, встановивши факт реєстрації транспортного засобу за підробленими (фіктивними) документами згідно наявних доказів реєстраційний орган має усі правові підстави для скасування державної реєстрації транспортного засобу, з правом подальшого надіслання таких документів до правоохоронних органів.
Тому, на думку скаржника, твердження апеляційного суду про те, що РСЦ МВС в Дніпропетровській області порушено вимоги пункту 40 Порядку №1388 при скасуванні державної реєстрації належного позивачу транспортного засобу, є помилковим.
Позиція інших учасників справи.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року.
Рух касаційної скарги
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: судді - доповідача Желтобрюх І.Л., суддів: Білоус О.В., Стрелець Т.Г.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровський області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 21 червня 2019 року № 803/0/78/-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: судді - доповідача Загороднюка А. Г., суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 04 березня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
03 лютого 2017 року між Талаш Андрієм Володимировичем, діючим на основі доручення №НВІ944143 від ОСОБА_2 (комітент) та ТОВ «Домінанта Інвест» (комісіонер) було укладено договір комісії №6530/17/000228 та акт прийому-передачі №6530/17/000228, згідно з якими комітентом передано комісіонеру з метою реалізації транспортний засіб, що має наступні технічні характеристики: марка RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , тип вантажний, 2011 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .
03 лютого 2017 року між ТОВ ««Домінанта Інвест» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №6530/17/000228, згідно умов якого продавець, що діє від імені власника транспортного засобу, зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність транспортний засіб, що має такі характеристики марка RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , тип вантажний, 2011 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .
Пунктом 2 договору купівлі-продажу транспортного засобу №6530/17/000228 від 03 лютого 2017 року визначено, що транспортний засіб належить власнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії НОМЕР_6 , виданим 30 червня 2016 року.
Вказаний транспортний засіб 03 лютого 2017 року перереєстровано на позивача, присвоєно даному автомобілю державний номер НОМЕР_2 , та видано позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
Листом Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 19 грудня 2017 року № 31/4-4761 повідомлено позивача, що 15 грудня 2017 року скасовано державну реєстрацію належного йому транспортного засобу RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 20111 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , про що внесено відповідну інформацію до Єдиного державного реєстру МВС .
Не погоджуючись зі скасуванням державної реєстрації належного позивачу транспортного засобу, позивач звернувся до суду.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 34 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух»: державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.
Частина перша статті 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Згідно з абзацом другим пункту 7 вказаного Порядку №1388 експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Абзац четвертий пункту 15 Порядку №1388 передбачає, що державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається. Перша державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що розшукуються правоохоронними органами інших держав, не проводиться.
Відповідно до абзацу першого пункту 16 Порядку № 1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікаційний номер двигуна не зазначається.
Приписами абзацу третього пункту 40 Порядку № 1388 встановлено, що у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.
Відповідно до пункту 5.7 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379  (далі - Інструкція № 379), на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких не санкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС Автомобіль та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції, працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки.
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
З системного аналізу наведених правових норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
Уповноважені особи сервісних центрів МВС скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію) у разі виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, і передають усі відповідні документи до відповідного органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки.
Тобто, на момент прийняття рішення про скасування державної реєстрації транспортного засобу у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС повинні бути беззаперечні документальні докази того, що транспортний засіб був зареєстрований (перереєстрований) за фіктивними чи підробленими документами.
Підставою для скасування реєстрації транспортного засобу став лист старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Волинської області від 07 грудня 2017 року №17-2200 вих-17 щодо незаконної реєстрації автомобіля RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 20111 року випуску, яким повідомлено відповідача, що слідчим відділом прокуратури Волинської області в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за №42016030000000201 від 07 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205, частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 364, частиною другою статті 366 та частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України встановлено, що організаторами злочинного групування здійснено (забезпечено) ввезення, розмитнення та першу реєстрацію в сервісних центрах МВС транспортних засобів (понад 90), які не відповідають стандарту рівня екологічних норм Євро 5 (фактично відповідають стандарту Євро 4), що підтверджується письмовими відповідями офіційного дилера Рено в Україні та висновком судової автоматизованої експертизи № 9225 від 27 листопада 2017 року, проведеної Волинським відділенням Львівського НДСІ.
Також, у вказаному листі від 07 грудня 2017 року №17-2200 вих-17 старший слідчий слідчого відділу прокуратури Волинської області просив скасувати державну реєстрацію транспортного засобу, перереєстрацію якого здійснено на підставі підроблених документів, а саме RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 20111 року випуску, зареєстрований на громадянина ОСОБА_2 , д.н.з. НОМЕР_2 .
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що встановивши факт державної реєстрації транспортного засобу марки RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 за фіктивними (підробленими) документами, відповідач в межах своїх повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства, склав мотивований висновок про скасування реєстрації зазначеного транспортного засобу.
Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 31 січня 2020 року справа №140/2101/18.
Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що скасування державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу можливе лише у разі підтвердження судовим рішенням у кримінальному провадженні фіктивності чи підробки документів, за якими проводилася реєстрація, оскільки пункт 40 Порядку №1388 вказує на необхідність скасування реєстрації транспортного засобу у разі виявлення факту його реєстрації за фіктивними (підробленими) документами та передачу відповідних документів до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки.
Посилання позивача на незаконне втручання державою у його право володіння транспортним засобом є безпідставними, а висновки суду апеляційної інстанції передчасними, з огляду на таке. 
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Позивач, наполягаючи на своїй добросовісності під час придбання ТЗ з перебитими номерами, фактично просить суд узаконити користування та експлуатацію ним джерела підвищеної безпеки, агрегати та вузли якого є предметом злочину за статтею 290 КК України. При цьому позивач не заперечує, що оскаржуване рішення про скасування реєстрації ТЗ переслідувало легітимну мету та прийнято згідно із законом, однак вважає останній «неякісним» внаслідок настання «несправедливих» наслідків для нього. 
Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (заява №25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини у пункті 32 рішення по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch v. the United Kingdom», заява №44277/98).
Слід зазначити, що у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Протоколу першого ЄКПЛ, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Протоколу першого, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Справа «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) - будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів"; питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (пункт 50); говорячи про "закон", стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки", заява № 26449/95, пункт 54).
У справі «Трегубенко проти України» (заява №61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».
Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). 
У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).
Тому, посилання позивача на недотримання державою справедливого балансу при скасуванні реєстрації ТЗ за ним, через що він втратив право користуватися належним йому майном є передчасним, оскільки чинним національним законодавством передбачений інститут компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в т.ч. за результатами відповідного судового розгляду. Позивач помилково ототожнює такі різні за своєю правовою природою інститути як реєстрація ТЗ, право власності на рухоме майно та заподіяна кримінальним правопорушенням шкода.
В даному випадку позивач можливо постраждав від злочину, в результаті чого став власником ТЗ, перереєстрацію якого здійснено на підставі підроблених документів. При цьому за даним фактом позивач не звертався до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій.
Державна реєстрація ТЗ визначена Законом України «Про дорожній рух», який в свою чергу визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Реєстраційні дії щодо ТЗ в першу чергу здійснюються з метою державного обліку та контролю за використанням автомобілів, а не посвідчення права власності та користування рухомим майном.
Врегулювання процедури державної реєстрації ТЗ шляхом скасування реєстрації, яка заснована на злочинному походженні рухомого майна, сприяє протидії злочинності в Україні та не суперечить вимогам міжнародно-правових документів та практиці ЄСПЛ. 
Натомість ЄСПЛ вважає, що втручання у право власності особи не суперечить принципу верховенства права навіть у випадку набуття права на майно, що підлягає конфіскації на законних підставах.
Отже, в даному випадку втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, оскільки безумовного здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та вилучення з дорожнього руху ТЗ, реєстрація якого заснована на злочинному походженні майна.
Таким чином, скасування Регіональним сервісним центром МВС України в Дніпропетровській області реєстрації транспортного засобу марки RENAULT TRAFIC, кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є правомірним. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
За такого правового регулювання та обставин справи суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. 
Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновку суду апеляційної інстанцій підтвердилися під час розгляду касаційної скарги Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
Стаття 352 КАС України визначає підстави для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції у відповідній частині
Відповідно до частини першої статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, касаційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року і залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровський області задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року скасувати. 
Залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                            А.Г. Загороднюк 

судді                                                                                 Л.О.Єресько 

В.М. Соколов