Ухвала
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 484/3208/14-ц
провадження № 61-2529ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Кузнєцова В. О. від участі у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на судові рішення,
ВСТАНОВИВ:
04 лютого 2020 року на розгляд до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просить стягнути з державного виконавця Крецу Б. М. 100 000 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2018 року справу призначено судді-доповідачу Кузнєцову В. О. 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк до 10 березня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення наявних у ній недоліків.
Заявникові запропоновано подати касаційну скаргу у новій редакції, яка б за формою та змістом відповідала б вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), виклавши її текст державною мовою, уточнивши вимоги до суду касаційної інстанції відповідно до його повноважень, визначених статтею 409 ЦПК України, зазначивши, які саме судові рішення ним оскаржуються, враховуючи вичерпний перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню, визначений статтею 389 ЦПК України, а також вказавши в чому полягає неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Крім того, ОСОБА_1 необхідно було вказати у касаційній скарзі: найменування суду касаційної інстанції; повне та чітке найменування усіх інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання; надати до суду копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, докази, що підтверджують дату отримання копії рішення суду апеляційної інстанції, за наявності, а також документ про сплату судового збору у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Повідомлено, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, заявникові слід було навести підстави для поновлення цього строку, надавши належні та достатні докази на підтвердження поважності причин його пропуску.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали Верховного Суду від 07 лютого 2020 року заявник отримав 25 лютого 2020 року.
10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід судді Кузнєцова В. О., яка обґрунтована тим, що є обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді в зв`язку із нездійсненням розгляду справи.
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Кузнєцова В. О. за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на судові рішення визнано необґрунтованою.
Заяву про відвід судді-доповідача Кузнєцова В. О. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою 
статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2020 року справу для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Кузнєцова В. О. призначено судді-доповідачу Фаловській І. М.
Подана заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Кузнєцова В. О. мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді у зв`язку із нездійсненням розгляду справи згідно із законом та об`єктивно.
Заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Кузнєцова В. О. задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 
5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Стаття 37 ЦПК України визначає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободповинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, від 09 листопада 2006 року).
Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача                Кузнєцова В. О. у зв`язку з тим, що існують обставини, що викликають сумнів у їх об`єктивності та безсторонності, відсутні, оскільки доводи заявника не є обґрунтованими, а  фактично зводяться до незгоди з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.
За таких обставин заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Кузнєцова В. О. задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Кузнєцова В. О. від участі у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на судові рішення - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               І. М. Фаловська