Справа № 127/8705/20 
Провадження № 33/801/412/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Марчук В. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року                                                                                                 м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді судової палати у цивільних справах Марчук В.С.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - 

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364457 від 07.04.2020 року, - 07.04.2020 року о 04.40 год. в м. Вінниці по вул. Ю.Клена, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в КП ВОНД «Соціотерапія» лікарем-наркологом. Висновок №1092. 
Далі у Протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку як незаконну, необгрунтовану та таку, що постановлена без з`ясування всіх фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник категорично не визнає свою вину, заперечує тому факту, що вживав наркотичні речовини та не погоджується з висновком КП ВОНД «Соціотерапія» №1092 від 07.04.2020 року, оскільки вважає, що лабораторне дослідження фактично не проводилось, а відбувся лише експрес аналіз за допомогою тест-смужок. У зв`язку з цим, в суді першої інстанції, ним було заявлено клопотання про призначення судово-хімічної експертизи з метою виявлення у біологічному матеріалі, який був відібраний в КП ВОНД «Соціотерапія» під час медичного огляду у ОСОБА_1 , наркотичних речовин, що викликають наркотичне сп`яніння. Проте, суд безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання. 
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В день судового засідання Вінницького апеляційного суду, захисником ОСОБА_1 - Книжником ОСОБА_2 В. було подано клопотання про призначення судово-хімічної експертизи.
Вивчивши заявлене клопотання, апеляційну скаргу, дослідивши матеріали адміністративної справи та заслухавши захисника Книжника Я.В., Вінницький апеляційний суд вважає, що клопотання захисника та апеляційна скарга до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.
КУпАП не містить правової норми про призначення у цій категорії справ експертизи. Норма ст. 273 КУпАП говорить про можливість призначення експерта у разі, коли є потреба в спеціальних знаннях, що не є тотожним з призначенням експертизи. 
Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання про призначення судово-хімічної експертизи слід відмовити.
Щодо перегляду справи за апеляційною скаргою, то відповідно до положення ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, актом огляд, а також іншими документами.
Розглядаючи справу та притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вважав, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364457 від 07.04.2020 року; висновком медичного огляду №1092 від 07.04.2020 року.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364457 від 07.04.2020 року дійсно зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в КП ВОНД «Соціотерапія» лікарем-наркологом. Висновок №1092. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с.2). 
Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.04.2020 року №1092 у водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (амфітамін-позитивний, канабіс-позитивний) (а.с. 3).
Ще підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Олександра Романенко, проте, даний письмовий документ, відповідно до ст. 251 КУпАП не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Натомість інші перераховані та взяті до уваги судом першої інстанції, є належними та допустимими доказами і в своїй сукупності дійсно вказують, що водій ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення. 
У відповідності до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за N 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 9 Наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Таким чином, ОСОБА_1 працівниками поліції правомірно було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. 
З огляду на вказане та відповідно до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, складений відповідно до положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що для встановлення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , було проведено експрес тест-смужками, які не є лабораторним дослідження, є голослівними та не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до п.п.7,8,9,12 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Таким чином, апелянтом не спростовано та не доведено те, що експрес тест-смужки не можуть використовуватися закладами охорони здоров`я для встановлення стану наркотичного сп`яніння.
До того ж, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь які пояснення ОСОБА_1 про те, що він не згідний з результатами висновку медичного огляду з метою виявлення у нього стану наркотичного сп`яніння.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому в силу ст. 294 КУпАП, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Дана постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду: В.С. Марчук