ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 березня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/6283/19
Головуючий у першій інстанції - Кухта В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/244/20

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Іванової Г.П.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 18 листопада 2019 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягти з останнього заборгованість у загальній сумі 40000 грн 16 коп., з яких: заборгованість за кредитом - в сумі 15114 грн 77 коп., заборгованість за простроченим кредитом - в сумі 10051 грн 57 коп., пеня - 12452 грн 86 коп., штраф: його фіксована частина - 500 грн 00 коп., його процентна складова - 1880 грн 96 коп., а також 1921 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 15.08.2019 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 02.03.2016, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21000 грн 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17495 грн 23 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 15114 грн 17 коп. і штрафу в сумі 2380 грн 96 коп., а також відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 840 грн 23 коп. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 фактично отримано та використано кредитні кошти в сумі 15114 грн 17 коп., а тому він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; в силу ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим неможливо за одне й те саме правопорушення стягти і пеню, і штраф, а тому стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає штраф в сумі 2380 грн 96 коп.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення в частині незадоволених вимог про стягнення заборгованості за простроченим кредитом та задовольнити його вимоги у цій частині, а в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- згідно з розрахунком заборгованості, який міститься у справі, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту має дві складові, а саме: 15114 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом на звітну дату та 10051 грн 57 коп. - прострочена на звітну дату кредитна заборгованість. Платіж на погашення кредитної заборгованості за умовами укладеного сторонами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою, а прострочений кредит - це кошти, надані клієнту та не повернуті ним у строк, передбачений договором;
- встановивши, що позивач надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав підстав відмовляти у стягненні заборгованості за простроченим кредитом.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
Так, у справі встановлено наступне.
02.03.2016 ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомився з цими Умовами та Правилами до його укладення і згоден з його умовами. В той же час у цій заяві не йдеться про встановлення кредитного ліміту на отриману відповідачем картку, не зазначені ні розмір процентної ставки, під яку надається кредит, ні розмір комісії, ні послуги, за які її має бути сплачено. Крім того, у заяві не встановлено відповідальності ОСОБА_1 , у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення укладеного сторонами договору (копія цієї анкети-заяви на арк. 8).
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт, що затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 № СП-2010-256, не містять підпису ОСОБА_1 (копії цих витягів на арк. 9, 10-24).
ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 31-32).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 15.08.2019 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 40000 грн 16 коп., з яких заборгованість за кредитом - 15114 грн 77 коп., заборгованість за простроченим кредитом - 10051 грн 57 коп., пеня - 12452 грн 86 коп., штраф: фіксована його частина - 500 грн 00 коп., його процентна складова - 1880 грн 96 коп. З цього розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 отримав від АТ КБ «ПриватБанк» у кредит кошти в загальній сумі 88941 грн 29 коп., з яких ним фактично повернуто 77296 грн 10 коп. (арк. 5-7).
З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.
Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.
На порушення наведених норм права сторонами в письмовій формі не визначено бажаний кредитний ліміт на платіжну картку, а отже і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі.
Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 , і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві ОСОБА_1 яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17).
З викладеного випливає, що виходячи з наявних у справі доказів на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума кредитних коштів, які ним не повернуто з фактично отриманих, тобто: 88941 грн 29 коп. - 77296 грн 10 коп. = 11645 грн 19 коп. Для задоволення вимог про стягнення процентів за користування кредитом і неустойок правові підстави відсутні, так як сторони не досягли по них згоди у письмовій формі (правове обґрунтування цього висновку вже наведено вище).
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються з наведених вище мотивів.
Оскільки ОСОБА_1 , будучи належно сповіщеним про час і місце розгляду справи, не подав заперечень ні на позов, ні на апеляційну скаргу, то апеляційний суд для вирішення справи не застосовує припис ч. 4 ст. 367 ЦПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                    Судді: