ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2020 р.           Справа№ 920/938/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Руденко  М.А. 
 
при секретарі:          Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:
від позивача: Саліч В.М. - представник на підставі ордеру; Кулик О.В. - директор;
від відповідача 1: Вознюк Є.В. - представник за довіреністю;
від відповідача 2: Кислощук Я.С. - представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд"
на рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року (повний текст складено 24.12.2019)
у справі № 920/938/19 (суддя Соп`яненко О.Ю.)
за позовом Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд",
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз";
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут",
про визнання недійсними правочинів,-

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог
Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом про визнання недійсними правочинів по складанню Акту-розрахунку від 01.11.2018 та Акту прийому-передачі природного газу від 01.11.2018, які підписані від імені АТ "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз" (колишнього ПАТ "Сумигаз") Кривомаз А. О. , а від імені Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" Куликом В.О.
В заяві про уточнення позовних вимог від 31.10.2019 (яка була прийнята судом першої інстанції до розгляду) позивач просив суд визнати недійсними правочин по складанню Акту-розрахунку від 01.11.2018, підписаний від імені АТ "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз" (колишнього ПАТ "Сумигаз") Кривомаз А .О. , а від імені Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" Куликом В.О . , та правочин по складанню Акту прийому-передачі природного газу від 31.10.2018, підписаний від імені ТОВ "Сумигаз Збут" Шокун Т.І., а від імені Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" Куликом В.О. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 жовтня 2018 р. на підставі заяв директора КДЮСШ "Україна" Кулика О.В. працівники ПАТ "Сумигаз" (на даний час AT "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз") проводили відключення структурного підрозділу КДЮСШ "Україна" - дитячого спортивно-оздоровчого табору "Орлятко" від газопостачання у зв`язку з розпломбуванням та зняттям для повірки обох лічильників газу.
Після зняття лічильника працівники ПАТ "Сумигаз" поставили перемичку, яка теоретично давала змогу без обліку споживати природний газ із мережі газопостачання, потреби в споживанні природного газу у позивача не існувало, в той же час це створило умови для відповідача 1 застосувати до ДЮСШ "Україна" п.5.13 "Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання", затвердженими Наказом Мінпаливенерго України № 618 від 27.12.2005 року, і нарахувати 1148 куб. метрів "нібито" спожитого ним без обліку у жовтні 2018 року природного газу, про що був складений відповідний Акт-Розрахунок від 01.11.18.
Позивач наголошує на тому, що даний Акт-Розрахунок від імені AT "Оператор газорозподільних систем "Сумигаз" був підписаний працівником цього підприємства ОСОБА_5 , а від імені КДЮСШ "Україна" - Куликом В. О. ( Кулик Валентин Олександрович ), який ніякого відношення до спортивної школи не мав.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року в позові відмовлено повністю.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що спірні акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 та Акт-розрахунок від 01.11.2018 не є правочинами у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки їх підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з транспортування природного газу, а також визначає обсяги транспортованого газу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 920/938/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а саме рішення винесене з порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначає, що працівниками відповідача 1 проведено відключення спортивної школи від газопостачання у зв`язку з розпломбуванням та зняттям для повірки обох лічильників газу, але працівники відповідача 1 навмисно, на одній з ліній подачі газу поставили перемичку, яка теоретично давала змогу без обліку споживати природний газ із мережі газопостачання. За твердженням апелянта, встановлення перемички штучно створило умови для відповідачів щодо нарахування 1148 куб.м. природного газу. Крім того, акт-розрахунок від 01.11.2018 та акт прийому-передачі від 31.10.2018 від імені позивача був підписаний Куликом В.О. , який не мав необхідного обсягу дієздатності на підписання такого документу. Також, на думку апелянта, фіктивність факту прийому-передачі від 31.10.2018 підтверджується також тим, що він був підписаний заднім числом, оскільки до нього увійшли дані з акту-розрахунку, який датований 01.11.2018.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 920/938/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 920/938/19 та призначено апеляційний розгляд справи на 18.03.2020.
Через електронну пошту суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 920/938/19 на іншу дату після закінчення карантину, яке обґрунтовано тим, що починаючи з 12.03.2020 на всій території України було введено обмежувальні заходи попередження розповсюдження коронавірусної інфекції (COVID-19).
18.03.2020 розгляд апеляційної скарги у справі № 920/938/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючої судді Дідиченко М.А. у відпустці.
На підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", із змінами і доповненнями, внесеними    постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 та від 25.03.2020 № 239, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 24.04.2020 на всій території України встановлено карантин.
Також, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338-р, з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до статті 14 та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України було встановлено на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24 квітня 2020 року.
З огляду на вказані обставини, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 учасникам справи запропоновано подати до суду апеляційної інстанції заяви про розгляд апеляційної скарги Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 920/938/19 у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; у випадку не реалізації сторонами їхнього права на подачу відповідної заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, про дату і час судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 розгляд апеляційної скарги Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 920/938/19 було призначено на 20.05.2020.

Позиції представників сторін

13.03.2020 через відділ документального забезпечення суду від відповідача 1 та відповідача 2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні заперечили вимоги та доводи апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01 січня 2016 року між ПАТ "Сумигаз (Оператор газорозподільних систем) та Комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" (далі за текстом - "КДЮСШ "Україна") на основі заяви-приєднання № 09420EOR7LABO16 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) було укладено Договір розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу, який є договором приєднання та у відповідності до п. 1.1 якого зазначений типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Так, п. 1.3 Договору розподілу природного газу від 01.01.2016р. передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документальне підтвердження споживання природного газу.
Відповідно до предмету договору Оператор Газорозподільної системи (Оператор ГРМ) зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені Договором
Вищевказаним Договором Сторони наділені взаємними правами та обов`язками.
Відповідно до п. 2.1 Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГР (п. 2.2 Договору)
Оператор ГРМ відповідно до ч. 3, 4 п. 7.2. Договору має право: безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та цим Договором; перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті Споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.
В свою чергу, п.7.4. Договору передбачає, що до обов`язків Споживача входить: забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу).
Відповідно до ч.4 п. 7.3.Договору споживач має право ініціювати перевірку роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу) у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем.
03.10.2018 позивач звернувся до AT "Сумигаз" із заявою про розпломбування та зняття лічильника газу марки Октава з типорозміром G-6, заводський № 511443 на повірку та заявою про розпломбування та зняття лічильника газу марки ВР з типорозміром G-4, заводський №0289906.
Як вказав відповідач 1 та не заперечується позивачем, 23.10.2018 на об`єкті Споживача лічильник газу марки Октава з типорозміром G - 6, заводський № 511443 було розпломбовано (їдальня), лічильник демонтовано та направлено на повірку (газопостачання не припинялось).
Лічильник газу марки ВР з типорозміром G-4, заводський № 0289906 (адмінбудівля) був розпломбований, лічильник демонтований та направлений на повірку. Газопостачання припинено на час зняття лічильника на повірку.
Тобто, з 23.10.2018р. на об`єкті Споживача, де був встановлений лічильник газу марки Октава з типорозміром G-6, заводський №511443, а в подальшому демонтований та направлений на повірку, газопостачання здійснювалось.
Так, за жовтень 2018р Позивачу було нараховано 1 182 куб.м , з яких 34 куб.м. - за даними лічильника газу, 1148 куб.м, за період відсутності лічильника газу з 10 год. 30 хв. 23.10.2018р. по 07 год. 00 хв. 01.11.2018р. по номінальної потужності газового обладнання.
За листопад 2018р. - 151 куб.м, за період відсутності лічильника газу з 07 год. 00 хв. 01.11.2018р. по 11 год.00 хв. 02.11.2018р. по номінальної потужності газового обладнання.
Так, за жовтень 2018р. ПАТ "Сумигаз" наданий КДЮСШ "Україна" акт № СУМ0014698 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.10.2018р. загальним обсягом 1182 куб.м, на суму 766,79 грн. Послуга з розподілу природного газу в зазначену обсягу сплачена позивачем.
Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» та Комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою «Україна» профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «Сумбуд» був укладений договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 22.01.2018 № 41ABSmz181-18.
Відповідно до вищезазначеного договору постачальник зобов`язується передати споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.
Відповідно до вищезазначеного договору на постачання природного газу Постачальник зобов`язується передати Споживачу у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.
Обставини щодо укладення договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 22.01.2018 № 41ABSmz181-18 встановлено рішенням Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 у справі № 920/110/19 за позовом Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд"до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" про стягнення 17  943,61 грн., а тому такі обставини у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України доказуванню не підлягають.
Більш того, укладення вказаного вище договору визнається учасниками справи.
Так, за жовтень 2018р. позивачу поставлено природного газу на суму 17 943,61 грн. Факт отримання газу позивачем підтверджується актом приймання-передачі природного газу, що належним чином підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до якого нарахування становлять: за жовтень 2018р. - 17 943,61 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що підставою складання вказаних вище Актів стали навмисні дії працівників колишнього ПАТ "Сумигаз", які всупереч заявам директора позивача Кулика О. В. не тільки не відключили повністю дитячий спортивно-оздоровчий табір "Орлятко" від газопостачання на період повірки лічильників газу, як це було зазначено у вказаних заявах директора, але навіть не повідомили його про цей факт, що безумовно було шахрайськими діями з їх сторони, що свідчить про те, що ці дії суперечили моральним засадам суспільства. Крім того, особа, яка ставила підписи на обох актах, а саме Кулик В . О . не був уповноваженою особою позивача.
Таким чином, позивач просить визнати правочини по складанню Акту-розрахунку від 01.11.2018 та Акту прийому-передачі природного газу від 31.10.2018 недійсними.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" розроблено Кодекс газорозподільних систем (далі за текстом - "Кодекс ГРС"), затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30.09.2015 № 2494 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини, зокрема, між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу.
Відповідно до пункту 39 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Тобто AT "Сумигаз" в даному контексті, виконуючи функції оператора газорозподільних систем (далі за текстом - "Оператор ГРМ") є учасником ринку природного газу, ТОВ "Сумигаз Збут" є постачальником.
Згідно зі ст.18 Закону України "Про ринок природного газу" приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.
Вимоги до складових частин вузла обліку природного газу, правил експлуатації приладів обліку, порядку вимірювання обсягів та визначення якості природного газу визначаються технічними регламентами та нормами, правилами і стандартами, що встановлюються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовому комплексі (ч.2 ст.18 вказаного Закону).
Зокрема, згідно п.7.2. Договору Оператор ГРМ має право: безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та цим Договором.
В свою чергу, п.7.4. Договору передбачає, що до обов`язків Споживача входить: забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу).
Аналогічні норми передбачені Кодексом ГРС. Так, п. 5 гл 5 розд. ІІІ встановлено, що для належного виконання Оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій Споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, зокрема, для: перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу).
Пунктом 1 гл 9 розд X Кодексу ГРС визначено, що Оператор ГРМ та Споживач, протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, мають право здійснювати перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору: 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб. 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).
Взаємовідносини між суб`єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ, регламентуються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за №67/11941 (далі - Правила N9 618).
Правила № 618 встановлюють вимоги до: організації обліку кількості протранспортованого газорозподільними мережами, поставленого та реалізованого споживачу газу; технічних, у тому числі метрологічних, характеристик засобів вимірювальної техніки, які використовуються на комерційних вузлах обліку газу: програмного забезпечення комерційних вузлів обліку газу; звітної документації, на підставі якої сторонами - учасниками договору на постачання газу оформлюються акти приймання-передачі газу: організації перевірок технічного стану комерційних вузлів обліку газу
Відповідно до пункту 5.13 Правил №618 перерахунки об`єму протранспортованого газу проводяться у випадках, зокрема: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу.
Відповідно до пункту 5.13.1 наведених Правил перерахунки об`єму протранспортованого газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. У разі, якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з обліковою організацією.
Згідно пунктів 5.13.2, 5.13.3 вказаних Правил якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об`єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача У разі отримання позитивних результатів позачергової або експертної повірки ЗВТ у всіх випадках об`єм протранспортованого газу за період відсутності ЗВТ розраховується за середньогодинними або середньодобовими даними попередніх п`яти аналогічних періодів.
Правовий аналіз вищенаведених норм чинного законодавства в їх сукупності дає підстави для висновку, що за час відсутності ЗВТ, взятого на повірку, перерахунок спожитого газу за період відсутності ЗВТ здійснюється не за фактично використаний газ, а за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. При цьому, початок строку обрахунку слід визначати починаючи з дати зняття ЗВТ (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 904/7840/17; від 17.05.2018 у справі № 916/2136/16).
Як вже було зазначено вище, за жовтень 2018р позивачу було нараховано 1 182 куб.м , з яких 34 куб.м. - за даними лічильника газу, 1148 куб.м, за період відсутності лічильника газу з 10 год. 30 хв. 23.10.2018р. по 07 год. 00 хв. 01.11.2018р. по номінальної потужності газового обладнання. (відповідно до Акту - розрахунку від 01.11.2018).
За жовтень 2018 AT (ПАТ) "Сумигаз" був наданий КДЮСШ "Україна" акт № СУМ0014698 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.10.2018  загальним обсягом 1182 куб.м, на суму 766,79 грн. 
Послуга з розподілу природного газу в зазначеному обсязі сплачена Позивачем.
Тобто, за весь період відсутності лічильника газу, а саме з 10 год. 30 хв. 23.10.2018р. по 11 год.00 хв. 02.11.2018р. розрахунок був здійснений по номінальний потужності газового обладнання на підставі Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618.
Облік обсягів газу, що постачається здійснюється згідно з Правила постачання природного газ, у затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1382/27827 та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року №     618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за № 67/11941, та іншими діючими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу.
Відповідно до п.12 Розділу II Правил постачання природного газу, за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику (позивачу) копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором газорозподільної системи/газотранспортної системи та споживачем, відповідно до вимог кодексу газорозподільної системи.
На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора газорозподільної системи/газотранспортної системи (ПАТ "Сумигаз"), постачальник (ТОВ "Сумигаз Збут") протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, які підписані уповноваженим представником постачальника.
Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.
Так, за жовтень 2018 позивачу поставлено природного газу на суму 17 943 грн 61 коп. Факт отримання газу позивачем підтверджується актом приймання-передачі природного газу належним чином підписаний сторонами та скріплений печатками, відповідно до якого нарахування становлять: за жовтень 2018 року - 17  943,61 грн 61 
Тобто, у жовтні 2018 року сторони підписали акт приймання - передачі природного газу, який є первинним обліковим документом у розумінні  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і які відповідають вимогам, зокрема, ст. 9 даного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар та з дотриманням ч. 2  ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»  відповідно до якої, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до  Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Підписання та скріплення печаткою позивачем акту приймання - передачі природного газу, який є первинним обліковим документом у розумінні  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  і який відповідає вимогам, зокрема,  статті 9 названого Закону  і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Таким чином, акт приймання - передачі природного газу до Договору на постачання природного газу від 22.01.2018р. № 41ABSmz181-18 № СМ300010128 на суму 17 943,61 грн., за яким позивач отримав товар, є підставою виникнення обов`язку у позивача здійснити розрахунки з відповідачем.
Вказані обставини встановлені у рішенні Господарського суду Сумської області від 10.10.2019 у справі № 920/110/19 за позовом Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" та Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" про стягнення 17  943,61 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Отже, в межах провадження у справі № 920/110/19 було встановлено, що у позивач на підставі акту приймання - передачі природного газу до Договору на постачання природного газу від 22.01.2018р. № 41ABSmz181-18 № СМ300010128 прийняв поставлений товар (природній газ) на суму 17  943,61 грн. та був зобов`язаний його оплатити.
Також, з наявного в матеріалах справа акту приймання-передачі від 31.10.2018 вбачається, що він підписаний Куликом О.В. , а не Куликом В.О. , як про це наголошує апелянт.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 203 цього ж кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Таким чином, підписанням акта приймання-передачі природного газу від 31.10.2018, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", сторони зафіксували факт здійснення господарської операції, яка є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за протранспортований природний газ. В той же час, як вірно зазначив суд першої інстанції, Акт-розрахунок від 01.11.2018 є елементом Акту приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 та лише відображає елементи розрахунку проектної номінальної потужності неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи такого обладнання.
Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірні акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 та Акт-розрахунок  від 01.11.2018 не є правочинами у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки їх підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з поставки природного газу, а також визначає обсяги транспортованого газу. 
Відповідно до частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
Нормами частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У відповідності до частин 2 та 3 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.
За змістом положень вказаних норм правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.
Суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п. 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).
Тобто, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто самостійно визначити, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов`язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. 
Вирішуючи спір, суд має з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві. 
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Обраний позивачем спосіб захисту права про визнання недійсним Акту-розрахунку від 01.11.2018 та Акту прийому-передачі природного газу від 01.11.2018 не може бути самостійним предметом позову. 
Складений акт-розрахунок відображає розрахунки за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи такого обладнання споживача, а акт приймання-передачі є лише фіксацією обсягів природного газу на період відсутності лічильника газу.
Тобто, оскарження лише факту складення таких актів, які встановлюють для споживача певні обов`язки зі сплати отриманих послуг, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав та не призведуть до ефективного відновлення порушеного права.
Зазначені акти можуть бути визнані як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору, зокрема, про стягнення заборгованості за транспортування чи постачання природного газу).
Крім того, судовий акт має бути не лише законним, але й таким, що може бути реально виконаним, у результаті чого досягається позитивний ефект та дійсне відновлення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача. 
Враховуючи наведене, позивачем при заявлені до суду невірно було обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Інші доводи і підстави позовних вимог та відповідні заперечення відповідача не досліджуються з огляду на встановлення факту обрання позивачем неналежного способу захисту прав та інтересів. Відповідні доводи та заперечення щодо них можуть бути предметом розгляду, зокрема, при зверненні позивача з позовом, який буде спрямованим на реальний захист порушених прав.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене, позивачем при заявлені до суду невірно було обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 920/938/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :
1. Апеляційну скаргу Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи "Україна" профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 920/938/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 920/938/19 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 920/938/19 повернути до місцевого господарського суду.
         
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 25.05.2020

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Руденко