КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
1 червня 2020 року                                                                             м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
захисника                                                                                                      Криворучко Л.С.
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності                                                               ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Криворучко Лариси Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124,               ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 30 серпня 2018 року о 14.50 год. в місті Києві по вулиці Колекторна поблизу вул. Садової 52-Я, керуючи власним транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 ,  в порушення                 п. 12.1, п. 13.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечленороздільна мова, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, а саме відмовився від огляду у лікаря нарколога та від продуття газоаналізатору «Драгер» в присутності свідків, а отже своїми діями порушив              п. 2.5 ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Криворучко Л.С. апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі захисник посилається на тому, що обставини, які викладені у протоколі,  не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами, отриманими в порядку, передбаченому Законом. Захисник наголошує на тому, що працівники патрульної поліції не дотримались положень, передбачених ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції не доставили ОСОБА_1 до медичного закладу, мотивуючи тим, що до нього їхати далеко.
Твердження працівників поліції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є припущенням, що не підтверджене належними доказами. Окрім того, зазначене припущення спростовується тим, що ОСОБА_1 не був відсторонений від права керування транспортним засобом, що вказує на те, що у працівників поліції не було жодної підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Також, як вказує захисник, в матеріалах справи відсутнє направлення  на огляд водія до медичного закладу.  До адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягують саме за те, що він відмовився пройти у встановленому порядку медичний огляд на засіб «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння. Фактично працівники поліції змусили   ОСОБА_1 відмовитись від огляду на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», який несертифікований.
Пояснення, що надані в додатках до Протоколу, не містять в собі такого обов`язкового реквізиту документу, як підпис посадової особи, яка відбирала ці пояснення. Також там не зазначено місце складання цього документу, яке має важливе значення для розгляду цієї справи по суті.  Викладені факти, на думку захисника, унеможливлювали використання судом вказаних документів в якості доказів.  Окрім того, пояснення свідків, наявні у справі, ідентичними, викладені на заздалегідь виготовлених бланках, форма яких ставить під сумнів їх неупередженість, що викликає  також і сумнів у достовірності викладених в них фактів. 
Апелянт стверджу, що місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неправильно застосувавши положення КУпАП.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, опитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. 
 
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
                Оскільки рішення суду першої інстанції в частині визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом,  в апеляційній скарзі не оскаржується, ОСОБА_1 вина у вчиненні даного правопорушення визнана повністю, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова суду першої інстанції  в цій частині є обґрунтованою та законною, і в цій частині апеляційний суд справу не переглядає.
 
                Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо обвинувачення                ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд доходить такого висновку.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі. 
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , підтримуючи апеляційну скаргу, пояснив, що коли мала місце подія дорожньо-транспортної пригоди, то працівники поліції оформляли ДТП і запитували, чи вживав він якісь алкогольні напої, на що він відповів, що не вживав. Працівники поліції запропонували пройти тест за допомогою приладу «Драгер». Він відмовився від проходження тесту на приладі «Драгер» та пропонував працівникам поліції, щоб останні його відвезли до медичного закладу, на що поліцейські йому відмовили. Працівники поліції привели свідка і сказали   йому ( ОСОБА_1 ) підписати документ. Поліцейські не запитували його у присутності свідків, чи погоджується він пройти огляд на стан сп`яніння. Працівник поліції свідкам тільки сказав, що свідки підтверджують те, що він випив.  Протокол за ст. 124 КУпАП йому давали для ознайомлення та підписання та він писав пояснення по обставинах ДТП. Протокол за ст. 130 КУпАП йому на підпис не давали. Він після ДТП спілкувався з потерпілим, який бачив, у якому стані він ( ОСОБА_1 ) перебував. 
 
В судді апеляційної інстанції захисник Криворучко Л.С., підтримуючи апеляційні вимоги, просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, зазначивши про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на допущені помилки працівниками поліції. Так захисник наголосила на тому, що працівники поліції не довели перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а візуальне спостереження особи не може бути доказом в розумінні положень ст. 251 КУпАП. Працівники поліції допустили порушення положень Інструкції, якою керуються в своїй діяльності, та вимог КУпАП, оскільки не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не було викликано евакуатор з метою відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем. Будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять. ОСОБА_1 просто поїхав після пригоди за кермом. Вказані обставини спростовують висновок працівників поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак будь-якого сп`яніння. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження  огляду за допомогою «Драгеру», працівники поліції не забезпечили його доставку до закладу охорони здоров`я, відповідного направлення матеріали справи не містять. Щодо ознак алкогольного сп`яніння, нібито, встановлених працівниками поліції, то захисник зазначила, що у ОСОБА_1 обличчя червоне завжди, в тому числі і на час апеляційного розгляду. Пояснення свідків, наявні у справі, є сумнівними, оскільки викладені на друкованому бланку, рукописний запис виконаний працівником поліції. Будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, як-то, відеозапис, матеріали справи не містять.  Доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять. Окрім того, захисник наголосила на тому, що тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 видавався поспіхом, працівники поліції зазначили 2015 рік, закреслили ст. 124 КУпАП та дописали ст. 130 КУпАП, хоча згідно з інформацією, зазначеною у протоколах про адміністративне правопорушення, водійське посвідчення у ОСОБА_1 вилучено та видано тимчасовий дозвіл  на право керування транспортним засобом саме по подіях дорожньо-транспортної пригоди. 
 
Допитай за клопотанням сторони захисту в апеляційному суді свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 наглядно йому знайомий, так як запам`ятав його по обставинах,  відносин ніяких. Десь у листопаді 2018 року, вірніше, восени, дату точно не пам`ятає, він повертався додому на транспортному засобі та був зупинений працівниками поліції. Йому запропонували бути присутнім як свідок правопорушення того, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому працівник поліції повідомив, що ними була зупинена машина, водій був у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський говорив саме за підозру у керуванні водієм у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому працівники поліції йому представили водія і повідомили, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські запитали у водія, як він погоджується  проводити огляд на стан сп`яніння: експертиза чи дути в трубку, чи на аналізи в лікарню.   Водій повідомив, що чекає знайомого. Трохи почекали, після чого водій спочатку погодився дунути в трубку, але потім відмовився. Іншого свідка в цей час ще не було. Працівниками поліції потім протягом 3-5 хвилин було зупинено ще одне авто, підійшов другий свідок, якому працівники поліції все пояснили. Особу свідків встановлювали по посвідченню водія. Ознаки сп`яніння у водія працівниками поліції не повідомлялись, і він (Дзензелюк) не бачив ознак сп`яніння у водія. Водій  сидів на задньому сидінні своєї автівки. Якщо працівники поліції казали, то він вставав та ходив біля машини.  Працівники поліції склали документи, де він та інший свідок розписались, та роз`їхались. Було 2 працівника поліції, він та інший свідок, та водій. Більше нікого не було. Автомобіль був припаркований на узбіччі. Нічого дивного він не побачив. Автомобіль при ньому не переставляли.  Крім поліцейського автомобіля та автомобіля водія інших автомобілів він не бачив. Він не пам`ятає, щоб при ньому говорили водію, що відстороняють його від керування. Водію давали на підпис якийсь документ. Чи підписав водій цей документ, чи ні, він (Дзензелюк) не знає. При ньому тимчасовий талон водію не видавали. При ньому водій відмовився від проходження огляду на «Драгері».  Він  - не медичний працівник і не може визначати ознаки сп`яніння. Водій майже не розмовляв. Він (Дзензелюк) стояв далеко від водія. Чи був запах алкоголю від водія, він не знає, він не відчував його. Ні у зовнішності водія, ні у його поведінці дивного нічого не побачив. Обличчя у водія було червоне, як і на даний час. Чи роз'яснювали працівники поліції ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, він ( ОСОБА_5 ) не пам`ятає. Другий свідок поїхав першим з місця. Він підписав якісь документи у одного працівника поліції, а другий свідок - в іншого.  Огляд на стан сп`яніння водія в його присутності не проводили.  Все відбувалось хвилини 15-20. и роз`яснювали водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не пам`ятає. Всі інші дії були не при ньому.
 
Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що дату події не пам`ятає, але осінньою порою в районі ст.м. Осокорки був зупинений працівниками поліції у зв`язку з ДТП. Працівники поліції попросили його бути свідком. В його присутності водій відмовився від проходження тесту за допомогою прилад «Драгер» та у лікаря нарколога. Розписались у документах, роз`їхались. На місці  події був водій, двоє свідків, двоє працівників поліції. На місці пригоди розташування осіб було в радіусі до двох метрів. Водій мав почервоніле обличчя, не реагував на звернення працівників поліції. Біля водія близько не перебував, але відчував аромат - запах алкоголю. Стан сп`яніння він визначити не може, так як не є лікарем. Що стосується нестійкої ходи, то водій перебував в автомобілі, з автомобіля не виходив. Що стосується огляду для визначення стану сп`яніння, то водій відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Який саме медичний заклад пропонували водію,  йому ( ОСОБА_7 ) невідомо. В якій послідовності з`явились свідки,  він не пам`ятає. Працівники поліції на підпис давали протокол. Чи відбирали працівники поліції додаткові пояснення, він не пам`ятає. Чи видавали працівники поліції  водію тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, він не пам`ятає. Все відбувалось дуже швидко. На місці події він перебував близько 10 хвилин. Водій був п`яний, було ДТП.  Які ознаки алкогольного сп`яніння були у водія, він сказати не може, але у водія було сильно червоне обличчя. Він не був настільки близько біля водія, щоб відчувати від нього запах алкоголю. Він не відчував такого від водія. Працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 його права та наслідки відмови від проходження огляду. Які саме документи, він ( ОСОБА_7 ) підписував, не пам`ятає. У протоколі про адміністративне правопорушення є його ( ОСОБА_7 ) підпис, а також у поясненнях, які підписував в суді. Він не бачив,  як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з водієм не спілкувався, евакуатор також не бачив. Чим викликані суперечності у поясненнях, які були надані в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, пояснити не може. Протокол було складено, коли водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння .
  
З метою перевірки доводів апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_1 та свідків в судове засідання апеляційного суду неодноразово викликався потерпілий ОСОБА_2 , який до суду апеляційної інстанції не з`явився у зв`язку з перебуванням за межами м. Києва (ас. 201, 203, 208, 211, 212, 220).  
Проте, захисником до суду наданий протокол опитування особи за її згодою ( в порядку п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), відповідно до якого ОСОБА_2 надав пояснення з приводу обставин справи, зазначивши про те, що 30 серпня 2018 року близько 14.50 год. в м. Києві по вул. Колекторна поблизу вул. Садової 52-я                     ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Део Ланос» держаний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «КІА» державний номер НОМЕР_2 під його керуванням. ОСОБА_1 не вибрав безпечної дистанції та швидкості руху, і допустив незначне зіткнення з транспортним засобом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вину у ДТП визнав щодо пошкоджень транспортного засобу. Щодо питання адвоката, чи перебував ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та осіб, що перебували поряд, може повідомити, що ознак сп`яніння він не бачив, оскільки людина була тверезою за зовнішніми ознаками, запаху алкоголю з порожнини роту не було, мова була членороздільна. Він постійно стояв поряд з ОСОБА_1 як учасник ДТП. Періодично до них підходили особи - чоловіки, які розписувались в якихось документах. Це було дуже швидко. Крім того, ОСОБА_1 вів себе адекватно, його не відсторонювали від керування автомобілем. ОСОБА_1 при ньому не пропонували проїхати до найближчого медичного центру, працівники поліції права               ОСОБА_1 не роз`яснювали. ОСОБА_1 сам пропонував проїхати на здачу аналізів, якщо це потрібно, однак йому відмовили (ас. 226-227). 
 
В судове засідання з метою перевірки доводів апеляційної скарги викликались працівники поліції, які до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили (ас. 180, 183).
 
Згідно з довідкою інспектора ВАП УПП у м. Києві ДПП Саприкіна В.О. відеозапис нагрудною камерою не здійснювався (ас. 7).
 
Оцінюючи наявні у справі докази по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд доходить такого висновку. 
 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
 
 Згідно з п. 8 розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 6 листопада 2015 року, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
 
Однак, судом першої інстанції не перевірено дотримання працівниками поліції вищевказаних вимог нормативних актів. 
 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД  № 186900 від 30 серпня 2018 року, складеного о 15.40 в м. Києві по вул. Колекторна поблизу вул. Садова, 52-я, щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, протокол підписаний ОСОБА_1 ,  ним отримана копія протоколу, а також надані письмові пояснення по обставинах ДТП    (ас. 9, 13).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 217463 від                    30 серпня 2018 року, який складений о 16 год.  в м. Києві по вул. Колекторна-Садова, 52-я, відносно ОСОБА_1 , 30 серпня 2018 року о 14.50 год. в м. Києві по вул. Центральна-Садова, 52-я,  ОСОБА_1   керував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю  порожнини рота, нечленороздільна мова, почервоніння обличчя).  Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, а саме відмовився від огляду у лікаря нарколога та від продуття газоаналізатору «Драгер» в присутності свідків, чим порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).
У протоколі також зазначено про те, що від підписів та дачі пояснень у протоколі ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.
 
Всупереч вимог Інструкції копія  вказаного протоколу наявна у матеріалах справи, що свідчить про те, що ОСОБА_1 копія протоколу не вручалась. Будь-які відомості у протоколі про адміністративне правопорушення або у матеріалах справи про те, що                 ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови, відсутні.  Більш того, як зазначили опитані в суді апеляційної інстанції  свідки, при них ОСОБА_1 копія протоколу не вручалась. Вказані обставини не спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що протокол за ст. 130 КУпАП йому не надався для ознайомлення. 
Окрім того, у протоколі зазначено про те, що вказане правопорушення вчинила особа на прізвище ОСОБА_1 . 
 
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду  передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1,   Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  від         9 листопада 2015 року за   № 1452/735.  
Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
                Водій  транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду  на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з  його  результатами,  направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
 
                Проте, як встановлено під час апеляційного розгляду, зазначені вимоги поліцейськими не дотримані, оскільки з пояснень свідка ОСОБА_4 , потерпілого та самого                    ОСОБА_1   вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер»,  однак,  йому не було запропоновано  працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
                У матеріалах адміністративної справи наявні письмові пояснення   ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу  «Драгер» та у медичному закладі (ас. 11). Проте вказані пояснення свідків суперечать поясненням свідка ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції та поясненням потерпілого ОСОБА_8 .
                Вищенаведені пояснення свідка ОСОБА_6 , як і пояснення вказаного свідка, викладені письмово в суді першої інстанції (ас. 32), суперечать як поясненням потерпілого, свідка ОСОБА_4 , так і частково поясненням самого свідка ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду, а відтак суд апеляційної інстанції не може прийняти їх як належний та допустимий доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
 
Будь-яких інших об`єктивних доказів на підтвердження факту керування                   ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, як і не встановлені під час апеляційного розгляду. 
 
Апеляційний суд вважає необхідним додатково звернути увагу на те, що відповідно до  ст. 265-2 КУпАП, в разі   наявності   підстав   вважати,   що  водієм  вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, працівник  поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або  доставляє  його  для   зберігання   на   спеціальний  майданчик  чи  стоянку  (якщо  розміщення затриманого транспортного  засобу  суттєво  перешкоджає  дорожньому   руху),   в   тому  числі  за  допомогою  спеціального  автомобіля  -  евакуатора.  Про  тимчасове   затримання   робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Проте, у  протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про евакуацію автомобіля відсутній,  як і відсутні в матеріалах справи будь-які інші докази на підтвердження вказаних обставин. 
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, працівниками поліції не дотримані вимоги закону щодо проходження водієм   ОСОБА_1 такого огляду, оскільки належних допустимих та достатніх доказів того, що  працівниками поліції  було запропоновано   ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, матеріали справи не містять, як і не встановлені під час апеляційного розгляду,  у зв`язку з чим працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Таким чином, працівниками поліції не дотримані вимоги закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а доводи, які викладені в апеляційній скарзі, є слушними та не спростовуються матеріалами справи, оскільки не містять об`єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1  ст. 130 КУпАП. 
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, порушення працівниками поліції  процедури проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД                                    № 217463 та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях                ОСОБА_9   складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню  із закриттям провадження у справі  за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
                Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника Криворучко Лариси Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити. 
 
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,  - скасувати.
 
                Прийняти нову постанову, якою   ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із  закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його  діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин,  викладених у протоколі серії БД № 217463 від  30 серпня 2018 року.
 
                Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
                    Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва