Справа № 125/2388/18
Провадження № 22-ц/801/588/2020
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року	Справа № 125/2388/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В., 

за участю секретаря судового засідання - Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач та відповідач за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору -  ОСОБА_1 ,

відповідач - Володієвецька сільська рада Барського району Вінницької області, 

відповідач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 125/2388/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Хитрука В, М. у залі суду, повний текст судового рішення складено 10 грудня 2019 року, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба по материнській лінії - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,35 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості) на території Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Кірова, та належала померлій на підставі сертифіката, оригінал якого не зберігся.

ЇЇ мати - ОСОБА_4 померла до смерті своєї матері - ОСОБА_3 , тому вона, відповідно до частини 2 статті 529 ЦК УРСР, є спадкоємицею після смерті своєї бабусі.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 вона прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Оскільки свідоцтво про народження її матері не збереглося, а отримати повторне свідоцтво неможливо, з метою оформлення спадкових прав, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 є її бабою по материнській лінії та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,35 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості) на території Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Кірова с. Мар?янівка Барського району Вінницької області, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі сертифіката серії ВН № 0091145. 

У січні 2019 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_1 , у якому просив встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ОСОБА_3 була його бабусею та визнати за ним право власності на спадкове майно після її смерті, а саме на земельну частку (пай) розміром 2,35 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості) на території Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Кірова с. Мар?янівка Барського району Вінницької області, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі сертифіката серії ВН № 0091145. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є бабою по материнській лінії ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) площею 2,35 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області по КСП ім. Кірова (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0091145) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є бабою по материнській лінії ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з доведеності вимог позивача щодо наявності родинних відносин з померлою ОСОБА_3 , а також з наявності правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, оскільки остання звернулася у встановленому законом порядку до нотаріальної контори. 

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 , оскільки ці обставини підтверджені належним чином та про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності з огляду на те, що останній не надав належних доказів вступу у володіння та управління спадковим майном, а відтак не довів прийняття ним спадщини, а також не звертався до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав та не отримував рішення про відмову в оформленні права на спадщину.

Додатковим рішенням Барського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 та Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області в рівних частках на користь ОСОБА_1 12 294, 40 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
       
У січні 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку скасувати, а також скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Додаткове рішення Барського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року заявником не оскаржується.

Рух справи в суді апеляційної інстанції 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року, відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 лютого 2020 року справу призначено до розгляду на 12 березня 2020 року о 09:20 год. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 та не обґрунтував належним чином прийняття одних доказів та відхилення інших. 

Поза увагою суду залишилося те, що його позов було визнано Володієвецькою сільською радою Барського району Вінницької області та не надано цьому належної правової оцінки.

Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він не звертався до нотаріальної контори про оформлення спадщини, адже його звернення до суду з позовною заявою було зумовлене зверненням ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Указані обставини свідчать про порушення його спадкових прав з огляду на рівність часток кожного спадкоємця у праві на спадщину за законом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Піпко А. М. указував на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, як підлягала застосуванню. 

Також указував на необґрунтованість мотивів заявника, викладених в апеляційній скарзі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина яка складається із земельної частки (паю) площею 2,35 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області по КСП ім. Кірова.

З матеріалів справи слідує, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)  ОСОБА_3  на підставі розпорядження голови Барської районної державної адміністрації від 18 вересня 1996 року за № 319 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) в с. Мар?янівка Володієвецької сільської ради серії ВН № 0091145 від 17 липня 1997 року, реєстраційний номер 145. 

Оригінал указаного сертифіката було втрачено, про що свідчить оголошення, опубліковане у газеті «Подільський край» (а. с. 13).

Відповідно до довідки Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області № 154 від 15 березня 2018 року на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 124).

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 у графі мати записана « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Володієвецькою сільською радою Барського району Вінницької області 21 жовтня 1976 року,.

Відповідно до довідки виконкому Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області № 153 від 15 березня 2018 року ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_3 шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, а саме ремонтом житлового будинку, доглядом за присадибною ділянкою, зберіганням речей померлої (а. с. 16).

Згідно з постановою № 823/02-31 від 25 жовтня 2018 року, прийнятою приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Вінницької області Мельником О. М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована на території Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності указаного майна спадкодавцеві (а. с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , виданого Володієвецькою сільською радою Барського району Вінницької області 02 березня 1976 року, у графі «мати» заначено ОСОБА_4 . 

Згідно з довідкою Володієвецької сільської ради № 447 від 03 грудня 2018 року, виданої Володієвецькою сільською радою Барського району Вінницької області ОСОБА_2 прийняв спадщину до спливу шести місяців після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме ремонтом житлового будинку, доглядом за присадибною ділянкою, зберіганням речей померлої.

Позиція суду апеляційної інстанції

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року оскаржується в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку (пай), а також в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в частині, що переглядається, відповідає.

Цивільний кодекс України, що прийнятий Законом України від 16 січня 2003 року № 435-IV та набрав чинності 01 січня 2004 року, регулює у книзі шостій «Спадкове право» загальні положення про спадкування, питання спадкування за заповітом та за законом, здійснення права на спадкування, виконання заповіту, оформлення права на спадщину, спадковий договір тощо.

Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК УРСР.

Відповідно до частини першої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. 

Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 24-753/0/4-1316.05.2013 року слідує, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати таке. 

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі, закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Правовий висновок про те, що зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину викладено у постанові Верховного Суду у справі № 2/390/2006 від 16 січня 2019 року.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року N 18/5, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

З матеріалів спадкової справи слідує, що до приватного нотаріуса Барського нотаріального округу Мельника О. М. із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 . 

Ухвалюючи рішення в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 , як онука останньої є її спадкоємицею, оскільки мати ОСОБА_1 померла ще до смерті ОСОБА_3 . 

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст. 285 ЦПК).

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, проте їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу щодо належності указаного майна спадкодавцеві.

Разом з тим, вирішуючи справу в частині позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги з огляду на те, що останнім не доведено факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а також він не звертався до нотаріальної контори про оформлення права на спадщину та не отримував відмови у вчинення нотаріальної дії, що є обов?язковою умовою для звернення до суду за захистом.

Наявність довідки Володієвецької сільської ради Барського району Вінницької області № 447 від 03 грудня 2018 року, на яку посилається заявник, не є достатнім для визнання за ним права власності на спадкове майно з огляду на недотримання останнім порядку оформлення спадкових прав.

Разом з тим, посилання ОСОБА_2 на те, що Володієвецька сільська рада Барського району Вінницької області визнала позов, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки відповідачем за його позовом є спадкоємиця ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів, власного тлумачення характеру спірних правовідносин, та висновків суду першої інстанції не спростовують. 

 
При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. 

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Отже, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо судових витрат 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Барського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                     С. К. Медвецький

Судді:                                                                   С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук