Ухвала                                                                                               
 
03 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/14404/17-ц
провадження № 61-36752св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого – Ступак О. В. (суддя-доповідач),
          суддів:                Гулейкова І. Ю.,    Олійник А. С.,
                                       Погрібного С. О.,    Яремка В. В.,
 
учасники справи: 
заявник –  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Міністерство оборони України,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 йовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у складі судді Вовка Є. І. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заяви і рішень судів
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин, заінтересована особа – Міністерство оборони України.
 
Свої вимоги обґрунтовував тим, що Постановою Кабінету Міністрів України                  від 25 грудня 2013 року № 975 йому передбачена грошова допомога як інваліду війни ІІ групи. У грудні 2015 року він подав до військового комісаріату необхідні документи для отримання такої грошової допомоги. За розглядом його документів, відповідно до протоколу № 36, затвердженого Міністром оборони України 20 травня 2016 року, комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання, оскільки відсутня довідка про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яка передбачена пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Зазначену комісією довідку можна отримати лише за місцем лікування після отримання поранення чи з військової частини, у якій він проходив службу, але військової частини в/ч п/п НОМЕР_1 та медсанбату в/ч п/п НОМЕР_2 вже не існує, оскільки після виведення військ з Демократичної Республіка Афганістан, всі військові частини реорганізовані чи розформовані. Письмовий запит до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації результатів не дав, оскільки відповідно до листа від 19 жовтня 2016 року № ОГ/102241 з Федерального державного казенного закладу «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» та листа                      від 21 листопада 2016 року № 6/3/0-469 із Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (Філії військовомедичних документів) м. Санкт-Петербург надійшли відповіді про відсутність чи часткову відсутність архівних матеріалів військової частини п/п НОМЕР_2 та військової частини п/п НОМЕР_1 та відомостей в архівах про нього не значиться. Відомостей про його поранення у Міністерстві оборони України також немає. Така ситуація унеможливила отримати довідку, яка підтверджує факт його осколкового поранення 06 червня 1982 року в голову, праве плече та кисть правої руки, контузії головного мозку в результаті вибуху гранати при виконанні бойової задачі під час проходження служби у складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги у Демократичній Республіці Афганістан. 
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив встановити факт його осколкового поранення 06 червня 1982 року в голову, праве плече та кисть правої руки, контузії головного мозку в результаті вибуху гранати при виконанні бойового завдання під час проходження служби у військовій частині п/п НОМЕР_1 у складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги у Демократичній Республіці Афганістан. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право із суб`єктом владних повноважень, а тому розгляд справи підвідомчий судам адміністративної юрисдикції.
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що підставою позову є право заявника на компенсацію, яка виплачується державою (Міністерство оборони України) у зв`язку із отриманням інвалідності при проходженні (чи після) служби у Збройних Силах. Тобто вбачається адміністративний спір, стороною якого є суб`єкт владних повноважень.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У червні 2018 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права. Вказує на те, що подані        ОСОБА_3 документи розглянуті Міністерством оборони України та повернуті на доопрацювання, у зв`язку з відсутністю повного переліку необхідних документів, а саме за відсутності довідки про причину та обставини поранення, про що і зазначено у Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 20 травня 2016 року № 36. Витяг із протоколу не містить висновків комісії про відмову в праві ОСОБА_4 на отримання одноразової грошової допомоги. Таким чином, між заявником та суб`єктом владних повноважень – Міністерством оборони України не виникло спору про право заявника на отримання одноразової грошової допомоги, а лише зобов`язання виконати вимоги, визначені Постановою Кабінету Міністрів України       від 25 грудня 2013 року № 975 для отримання одноразової грошової допомоги, а отже, справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

 
Позиція Верховного Суду
 
За правилами частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
 
Частиною першою статті 404 ЦПК України визначено, що питання про передачу  справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
 
Отже, з урахуванням того, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовив у відкритті провадження у справі за заявою     ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення з підстав того, що між сторонами у справі убачається спір про право, який має розглядатися у порядку адміністративного судочинства, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у цій справі оскаржуються судові рішення, у тому числі із підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, а доводи заявника відповідно до статті 403 ЦПК України є безумовною підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
 
При цьому, випадків, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України, за яких справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховним Судом не встановлено, а отже, враховуючи те, що Велика Палата Верховного Суду не викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції у справах окремого провадження щодо встановлення факту поранення, контузії при виконанні бойового завдання під час проходження служби, справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин, заінтересована особа – Міністерство оборони України, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 йовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва           від 11 квітня 2018 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков 
 
                                                                                                                                  А. С. Олійник
 
                                                                                                                                  С. О. Погрібний
 
                                                                                                                                  В. В. Яремко