ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 636/3680/19
Провадження № 22-ц/818/1258/20      
13 травня 2020 року 
м.Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Овсяннікової А.І.
суддів             -  Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря – Чабан А.В.
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач Квартирно- експлуатаційний відділ міста Харків 
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада 2019 року у  складі судді  Ковригіна О.С. по справі  № 636/3680/19 за позовом  ОСОБА_1 до Квартирно- експлуатаційного відділу міста Харків про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно- експлуатаційного відділу міста Харків про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування заяви зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та має військову вислугу більше 20 років, є учасником бойових дій.
28 березня 2008 року виконавчий комітет Чугуївської міської ради Харківської області видав ордер на житлове приміщення № НОМЕР_2 , яким йому разом з його родиною з 2-х осіб надано право на заняття приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
З 23 квітня 2008 року він разом із своєю родиною проживають та зареєстровані за цією адресою.
Він звернувся до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення житлового приміщення з числа службових, однак отримав відмову обґрунтовану тим, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком, оскільки займане приміщення не відповідає встановленій нормі забезпечення в даному населеному пункті, підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових відсутні.
Просить суд визнати за ним право на виключення спірної квартири з числа службового житла та зобов`язати КЕВ м. Харкова Міністерства оборони України подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла квартири.
Відповідач КЕВ м. Харкова Міністерства оборони України заперечував проти позову. Черга позивача на виключення житла з числа службових ще не настала та правові підстави для задоволення вимог про зобов`язання звернутись з клопотанням до виконавчого комітету Чугуївської міської ради про виключення спірної квартири з числа службових відсутні. 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України, подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 15,3 м2.
Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 дотримано всі умови, що визначені чинним законодавством, однак внаслідок бездіяльності відповідача він фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло.
В апеляційній скарзі КЕВ міста Харків просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Зазначає, що суд керувався нормами Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, яка втратила чинність.
КЕВ м. Харків не заперечує проти того, що позивач має право на вибір способу забезпечення житлом, але не ігноруючи порядок та механізм такого забезпечення встановлений чинним законодавством.
Подання клопотання про виключення житла з числа службового не є обов`язком КЕВ м. Харків, а є правом, яке установа може реалізувати якщо відпала потреба в його використанні як службового.
Зазначає, що після надання клопотання (згоди КЕВ м. Харків) міська рада має розглянути дане питання на наступній сесії, що порушить порядок черговості надання житла.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Він має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки Порядком не передбачено, що КЕВ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом. Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації його права на житло.
Ним дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час він є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, перебуває на квартирному обліку, але постійного житла до цього часу не отримав.
Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не КЕВ м. Харкова. Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальника гарнізону та командира військової частини. Не подаючи відповідне клопотання КЕВ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Колегія суддів, вислухав суддю – доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи на час подання позову ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_1 та згідно витягу з послужного списку мав загальну вислугу більше 20 років, є учасником бойових дій.
28 березня 2008 року виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області видано ОСОБА_1 ордер на житлове приміщення № НОМЕР_2 , яким позивачу разом з його родиною з 2-х осіб надано право на заняття приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення №137 від 06 березня 2008 року. Квартира має статус службової.
З 23 квітня 2008 року по теперішній час ОСОБА_1 разом із родиною - дружиною та сином - проживають та зареєстровані у спірній квартирі.
Відповідно до Довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради №149 від 11 червня 2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту як учасник бойових дій АТО та його внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги.
ОСОБА_1 звернувся до КЕВ м. Харкова із заявою щодо виключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових, однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком, оскільки займане приміщення не відповідає встановленій нормі забезпечення в даному населеному пункті, підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових відсутні.
Відповідно до довідки № 6621 від 21 жовтня 2019 року, виданої КЕВ м. Харкова, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 26 січня 1999 року за № 91 та першочерговій (УБД(АТО)) з 26 січня 1999 року за №3.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що відмова КЕВ м. Харкова щодо виключення квартири з числа службових є необгрунтованою та призводить до порушення прав позивача на житло.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
За змістом статті 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Статтею 125 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України  від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова не надано доказів на підтвердження обґрунтованості відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності клопотання з цього приводу.
Немотивована бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки позивач вже забезпечений службовим житлом у порядку черговості.
За таких обставин, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, мав на момент звернення до суду вислугу на військовій службі більше 20 років, перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні у загальній черзі та першочерговій (УБД (АТО)) з 26 січня 1999 року, а отже має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків – залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 20 листопада 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 травня 2020 року.
Головуючий –                                                                А.І. Овсяннікова
Судді:                                                                                І.П. Коваленко
                                                                                       О.Ю. Тичкова