УХВАЛА

27 березня 2020 року 
Київ
справа №9901/83/20
адміністративне провадження №П/9901/83/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В.,
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до  Президента України  Зеленського Володимира Олександровича про  визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
24 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з адміністративним позовом до Президента України, в якому просить:
-          визнати бездіяльність Президента України Зеленського Володимира Олександровича щодо недоведення в установленому законом порядку до відома населення України тексту «Комюніке», підписаного Зеленським В.О. в Парижі 09 грудня 2019 року за участі Президента Франції, Федерального канцлера Німеччини та Президента Росії, протиправною;
-          визнати бездіяльність Президента України Зеленського Володимира Олександровича щодо невнесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів України  «Комюніке», підписаного Зеленським В.О. в Парижі 09 грудня 2019 року за участі Президента Франції, Федерального канцлера Німеччини та Президента Росії;
-          зобов`язати Президента України Зеленського Володимира Олександровича довести до відома населення України офіційний текст «Комюніке», підписаного Зеленським В.О. в Парижі 09 грудня 2019 року за участі Президента Франції, Федерального канцлера Німеччини та Президента Росії, в установленому законом порядку;
-          зобов`язати Президента України Зеленського Володимира Олександровича внести Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів України  «Комюніке», підписаного Зеленським В.О. в Парижі 09 грудня 2019 року за участі Президента Франції, Федерального канцлера Німеччини та Президента Росії.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що текст «Комюніке» в оригіналі не було виявлено ні на сайті Президента України, ні на сайті Міністерства закордонних справ України, ні в Офіційних друкованих виданнях, таких як Вісник Президента України, Президентський вісник, «Голос України», «Урядовий кур`єр», ні в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів України, відбулося порушення його конституційного права, закріпленого в статі 57 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право знати свої права і обов`язки.
Також, позивач вказує на те, що оскільки офіційний текст зазначеного вище «Комюніке» не було доведено відповідачем у справі до відома населення України, як того вимагає стаття 57 Основного Закону, він є нечиним і не може бути направлено на виконання та у зв`язку з цим існують обставини, які свідчать про бездіяльність Президента України в частині відсутності дії з його боку для легітимації вказаного «Комюніке».
Згідно з частиною четвертою  статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів Україниз передбачені  статтею 266 КАС України.
За приписами пункту 3 частини першої  статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями  160,  161,  172  цього  Кодексу.
Зокрема, частиною третьою  статті 161 КАС України  передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини восьмої статті 160 КАС України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не зазначено підстави звільнення його від сплати судового збору (окрім посилання ним в переліку на норми діючого законодавства, яким позивач керується при зверненні до суду із позовом, на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»), натомість, в додатках до позовної заяви позивачем надано посвідчення ОСОБА_1 як учасника бойових дій (серія НОМЕР_1).
З огляду на вказане, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України  кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно  статті 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI  визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно 1, 2 статей    Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим     Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
У  Рішенні Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013  зазначено, що "гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: "У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).
Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого      статтею 55 Конституції України.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).
Пункт 13  статті 5 Закону України "Про судовий збір"  кореспондується із положеннями  статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Конструкція пункту 13  статті 5 Закону України "Про судовий збір", в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасник бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені  Конституцією України  та іншими законами.
Аналогічна позиція Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду висловлена в інших рішеннях у справах: ухвалі від 03 квітня 2018 року справа №814/2000/17, ухвала від 22 січня 2018 року справа №677/1008/17 та ухвалі від 09 липня 2019 року справа №580/633/19.
За матеріалами даної позовної заяви вбачається, що вимоги ОСОБА_1 не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, а саме, як учасника бойових дій чи військовозобов`язаного, призваного на військову службу, а пов`язані з оскарженням бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо недоведення в установленому законом порядку до відома населення України та невнесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів України тексту «Комюніке», підписаного Зеленським В.О. в Парижі 09 грудня 2019 року за участі Президента Франції, Федерального канцлера Німеччини та Президента Росії та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії стосовно вказаного документа, інформація якого, як зазначає позивач, є важливою у міжнародній сфері.
За таких обставин, Верховний Суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.
Згідно із частиною другою статті 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Щодо суми судового збору слід зазначити таке.
Підпунктом 1 пункту 3 частини другої   статті 4 Закону України «Про судовий збір»  встановлено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020    року.
Відповідно до  статті 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-IХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»  прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року становить 2102 грн.
Зі змісту позовної заяви встановлено, що по суті основним предметом позовних вимог, що складає суть спірного питання, є вимога про визнання бездіяльності Президента України та зобов`язання вчинити певні дії, і ці вимоги є пов`язаними, а тому судовий збір сплачується щодо одної позовної вимоги немайнового характеру.
Таким чином, розмір судового збору при зверненні до суду із даним позовом, у якому заявлена одна немайнова позовна вимога, становить 840,    80    грн (2    102,    00*0,4).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:
Отримувач коштів - УК у Печерському районі /Печерський район/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897
Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007
Код  класифікації доходів бюджету  - 22030102
Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Символ звітності банку - 207
Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частини першої  статті 169 КАС України  суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями  160,  161  цього  Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, установивши строк, протягом якого позивач має усунути вказані судом недоліки, а саме: надати документ про сплату судового збору у розмірі 840,    80    грн.
Роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених частиною другою статті  123,    пунктом 1 частини четвертої статті  169 КАС України.
Керуючись статтями  22,  122,  123,  161,  169 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до  Президента України  про  визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
2. Надати позивачу строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви вказаних в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

...........................

А.В. Жук,
Суддя Верховного Суду