Ухвала    
 
08 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 579/1145/19
провадження № 61-7746ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                 Зайцева А. Ю.,                
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 09 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі                                   122 276,59 грн.
Позов мотивовано тим, що 19 серпня 2011 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 30 квітня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 122 276,59 грн, з яких: 4040,68 грн - заборгованість за кредитом,                                     118 235,91 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом з 19 серпня 2011 року по 29 березня 2019 року, яку банк просив стягнути на свою користь.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 09 січня                    2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2011 року у розмірі 4 040,68 грн та                   63,48 грн судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.  
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позов задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині - рішення залишити без змін.
Постановою Сумського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 09 січня 2020 року в оскаржуваній частині залишено без змін.
 
05 травня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                                      АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 09 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги, а в іншій частині рішення судів попередніх інстанцій - залишити без змін. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову в даній справі становить 122 276,59 грн, яка станом на  01 січня              2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.
Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом  2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 09 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
 
                                                                                                         С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                   А. Ю. Зайцев