Ухвала
Іменем України
 
12 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 175/7385/19-ц
провадження № 61-3999ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року у складі судді Озерянської Є. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року складі колегії суддів - Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 про відшкодування збитків,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду 
ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду з метою захисту особистих немайнових прав на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля від протиправних дій суддів та посадових осіб органів державної влади. 
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 
12 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, відмовлено у відкритті провадження у зазначеній справі.
 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається, що відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. 
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху, надано заявнику строк до 16 квітня 2020 року для подання касаційної скарги у новій редакції  відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, яка містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що заявник є особою похилого віку, інвалідом II групи та у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не має можливості сплатити судовий збір.
 
За змістом пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 як інвалід II групи є звільненим від сплати судового збору за подання касаційної скарги в силу вимог закону.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що спір не носить цивільно-правового характеру, оскільки предметом спору є майнова вимога до судді Дніпровського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду з метою захисту особистих немайнових прав на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля від протиправних дій суддів та посадових осіб органів державної влади, що відповідно до положень статті 16 ЦК України підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним 
(у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). 
 
Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.
 
Зазначені спори не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.
 
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.
 
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
 
Виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади»).
 
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їхніх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони, відповідно, були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. 
 
Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.
 
Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.
 
У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України. 
 
Зазначені правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.
 
Ураховуючи наведене, ухвала Дніпропетровського районного суду від 
12 листопада 2019 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 
05 лютого 2020 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 про відшкодування збитків, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     Р. А. Лідовець     В. В. Яремко