РІШЕННЯ
Іменем України
14 травня 2020 року 
Київ
справа №9901/612/19
адміністративне провадження №П/9901/612/19
Верховний Cуд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Чиркіна С.М., 
суддів: Єзерова А.А., Стародуба О.П., Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,
за участю секретаря судового засідання: Грабовської Т.О.,
позивач - не з`явився, 
представника позивача - Митрофанової Є. Г.,
представника відповідача - Нарольської Т.С., 
представника третьої особи - Горб-Павлушко Л.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 14.11.2019 №  2989/0/15-19 «Про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м.  Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності,
В С Т А Н О В И В:
18 грудня 2019 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі відповідач), третя особа: Генеральна прокуратура України, у якій просить: 
- визнати протиправним рішення Вищої ради правосуддя №2989/0/15-19 від 14.11.2019  «Про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м.  Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності» ;
- скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 14.11.2019 №  2989/0/15-19 «Про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м.  Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності». 
Справу позивач просив розглядати за правилами загального провадження.
Ухвалою від 20 грудня 2019 року Верховний Суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом і призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Цією ж ухвалою Суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи та відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення не містить посилань на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, за яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків, не ґрунтується на вимогах закону, що відповідно до статті 65 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII) є підставами для його оскарження та скасування.
Із посиланням на положення статті 131 Конституції України (щодо функціонування в Україні такого колегіального, незалежного конституційного органу державної влади та суддівського врядування як ВРП, до повноважень якого, серед іншого, належить право тимчасово відсторонювати суддю від здійснення правосуддя), частину п`яту статті 49 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII; про можливість тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя за умов, передбачених цією нормою), статтю 155, частини першу-третю статті 1551  Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України, які регламентують умови, порядок, повноваження й орган, який вправі ухвалювати рішення про відсторонення судді), пункт 1 частини першої статті 62, статті 63, 64, 65 Закону №1798-VIII (щодо компетенції та порядку розгляду відповідачем клопотання Генерального прокурора або його заступника про відсторонення судді від здійснення правосуддя), положення пунктів 19.14, 19.20 Регламенту ВРП, затвердженого рішенням Ради від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент, які деталізують процедуру тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя), ОСОБА_1  стверджує про протиправне повторне застосування до нього такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасове відсторонення його як судді від здійснення правосуддя за відсутності для цього підстав та умов, передбачених законом.
Зазначив, що рішенням відповідача від 26 грудня 2018 року № 3997/0/15-18 позивача тимчасово, на строк до 7 лютого 2019 року, було відсторонено від здійснення правосудця у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності. В подальшому рішенням ВРП від 29 січня 2019 року №220/0/15-19 строк тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності було продовжено до 7 березня 2019 року.
За таких обставин стверджує, що оскаржене рішення ВРП №2989/0/ 15-19 від 14.11.2019 по суті є новим (іншим) рішенням, і враховуючи, що попереднє рішення ВРП від 29.01.2019 № 220/0/15-19 про відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя не скасовано, повторне звернення з клопотанням про таке відсторонення в межах одного кримінального провадження не допускається, як і прийняття рішення про задоволення цього клопотання.
Із покликанням на положення низки рішень Європейського суду з прав людини у взаємозв`язку з положеннями статей 19, 55 Конституції України вважає, що судовий контроль за діяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно здійснювати з дотриманням принципу законності через призму якості закону та реалізації ним дискреційних повноважень. Інакше кажучи, просить застосувати до перевірки законності оскарженого рішення ВРП повний судовий контроль, який не повинен обмежуватися з`ясуванням лише визначених Законом №1798-VIII підстав для оскарження і скасування рішень ВРП щодо відсторонення судді від здійснення правосуддя.
Наголосив, що згідно із роз`ясненнями, які містяться у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 № 223-559/0/4-13, відсторонення від посади як захід забезпечення кримінального провадження здійснюється з метою:
-          припинення кримінального правопорушення;
-          припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного/обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження (наприклад, притягнути до дисциплінарної відповідальності свідка, який є підлеглим обвинуваченого/підозрюваного) або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. 
Проте у клопотанні заступника Генерального прокурора - керівника САП Холодницького Н.І. про тимчасове відсторонення не наведено та не доведено жодного конкретного об`єктивного ризику, який мав би місце у даному кримінальному провадженні, та для запобігання якому існувала б нагальна необхідність вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження - як відсторонення від здійснення правосуддя на період судового розгляду кримінального провадження. Також не зазначено жодних конкретних мотивів та обставин, які б свідчили про протиправну поведінку позивача при здійснені ним правосуддя, та жодного об`єктивного ризику, який давав би підстави вважати, що знаходячись на займані посаді та здійснюючи правосуддя останній матиме можливість перешкоджати встановленню істини у справі у даному випадку немає.
Стверджує, що відповідачем порушений принцип презумпції невинуватості.
ВРП надіслала відзив на позов, а також матеріали, на підставі яких прийняла cпірне рішення. 
У відзиві відповідач із покликанням на вимоги статті 65 Закону України №1798-УІІІ зазначив, що рішення Вищої ради правосуддя про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав визначених законом, які в свою чергу відповідачем виконані. Зокрема, рішення прийнято та підписано повноважним складом в межах наявних повноважень, є вмотивованим та прийнятим з урахуванням встановлених обставин та визначених законом підстав.   
Третя особа надала письмові пояснення, у яких вказала, що рішення Вищої ради правосуддя від 14.11.2019 2989/0/15-19 прийнято на підставі вмотивованого клопотання заступника Генерального прокурора відповідно до статті 49 Закону №1402-VIII, статті 63 Закону №1798-VIII, статей 155,155-1КПК України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи зазначені в позовній заяві, наполягав, що у відповідача не було ані фактичних, ані передбачених законом підстав для прийняття оскарженого рішення.  
У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, послався на сталу судову практику зі спірних правовідносин, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи підтримав доводи викладені в письмових поясненнях та просив відмовити у задоволені позову. 
Верховний Суд (далі - Суд) заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і на цій підставі встановив таке.
Постановою Верховної Ради України від 15 травня 2003 року №809-ІУ ОСОБА_1 , обраний на посаду судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області безстроково.
7 грудня 2018 року заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницьким Н.І. складено повідомлення про підозру судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні №42018000000002770, яке того самого дня вручено позивачу.
26 грудня 2018 року № 3997/0/15-18 відповідачем прийнято рішення про тимчасове, на строк до 7 лютого 2019 року, відсторонення позивача від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
Рішенням відповідача від 29 січня 2019 року № 220/0/15-19 строк тимчасового відсторонення позивача від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності продовжено до 7 березня 2019 року.
Наведені рішення ВРП позивачем не оскаржувалися, та враховані  відповідачем у рішенні від 14 листопада 2019 року.
Отже, згідно із наявними у відповідача документами детективи Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №42018000000002770 від 8 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
Дії судді Приморського районного суду міста Маріуполя ОСОБА_1 кваліфіковані  за частиною третьою статті 368 КК України, як прохання службової особи, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади.
2 липня 2019 року детективом складено та підписано, а прокурором підписано та затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням, ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Обвинувальний акт цього самого дня вручено ОСОБА_1 , після чого направлено для розгляду до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 вересня 2019 року кримінальне провадження направлено на розгляд до Вищого антикорупційного суду.
15 жовтня 2019 року колегією суддів Вищого антикорупційного суду за результатами підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
7 листопада 2019 року (вх. №12050/0/8-19) до Вищої ради правосуддя надійшло клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницького Н.І. про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням його до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
До клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовано його доводи.
На підставі  протоколу автоматизованого розподілу матеріалу між членами Вищої ради правосуддя від 7 листопада 2019 року (протокол автоматизованого розподілу матеріалу № 12050/0/8-19) доповідачем щодо вказаного клопотання визначено члена Вищої ради правосуддя Маловацького О.В .
Мотивуючи необхідність тимчасового відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницький Н.І. у клопотанні зазначив, що подальше перебування ОСОБА_1 на посаді судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області може призвести до настання негативних наслідків, оскільки, продовжуючи здійснювати правосуддя, ОСОБА_1 матиме можливість незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також може протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
За позицією прокуратури, використовуючи своє службове становище, ОСОБА_1 може особисто чи опосередковано впливати на іншу обвинувачувану у кримінальному провадженні особу - помічника судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Золотар Т.І. з метою примушування до «викривлення» показань. Також з огляду на займану посаду він може безпосередньо чи опосередковано незаконними засобами впливати на свідків у провадженні, у тому числі на працівників суду, що на думку прокурора свідчить про загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до давання неправдивих показань, зміни або відмови від давання показань.
Крім того, на думку заступника Генерального прокурора, продовжуючи здійснювати правосуддя ОСОБА_1 може протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, зволікати із ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, посилаючись на знаходження у нарадчій кімнаті. 
Рішенням ВРП №2989/0/15-19 від 14.11.2019 року «Про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності» клопотання заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Холодницького Назара Івановича та тимчасово - задоволено та відсторонено позивача від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №42018000000002770 - до набрання законної сили вироком суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, або закриття кримінального провадження (далі - Рішення № 2989). 
Рішення № 2989 є предметом спору у справі. 
Сформульовані і заявлені позовні вимоги, фактичні обставини, на яких основуються ці вимоги, зумовили застосування таких норм права.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 49 Закону №1402-VIII cудді може бути повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення лише Генеральним прокурором або його заступником.
Суддя може бути тимчасово відсторонений від здійснення правосуддя на строк не більше двох місяців у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом. Рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя ухвалюється ВРП.
Згідно з частиною шостою статті 49 Закону №1402-VIII продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється в тому ж порядку на строк не більше двох місяців. Клопотання про продовження строку такого відсторонення судді від здійснення правосуддя подається Генеральним прокурором або його заступником не пізніше десяти днів до закінчення строку, на який суддю було відсторонено. Вимоги до клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності встановлюються процесуальним законом.
Відповідно до частини першої статті 1551  КПК України рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності ухвалюється ВРП на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною другою статті 1551  КПК України клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до ВРП стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження.
За частинами третьою, четвертою статті 1551  КПК України клопотання про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності повинно відповідати вимогам частини другої статті 155 цього Кодексу.
Генеральний прокурор або його заступник має право звернутися з клопотанням про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1551  КПК України клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності подається до ВРП стосовно судді, який є підозрюваним, обвинувачуваним (підсудним) на будь-якій стадії кримінального провадження.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 3 КПК України термін притягнення до кримінальної відповідальності розуміється як стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 
За пунктом 10 цієї норми, термін кримінальне провадження має значення як досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. 
Згідно із пунктом 5 статті 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. 
За приписами пункту 24 статті 3 КПК України судове провадження - це  кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Закон №1798-VIII визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя.
Згідно із пунктом 1 статті 2  цього Закону, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 64 Закону №1798-VIII продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону для тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя, на строк не більше двох місяців, а в разі якщо обвинувальний акт передано до суду, - до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
Згідно із частиною 2 статті 64 Закону №1798-VIII, клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя подається Генеральним прокурором або його заступником, а стосовно судді Вищого антикорупційного суду - Генеральним прокурором (виконувачем обов`язків Генерального прокурора) не пізніше як за десять днів до закінчення строку, на який суддю було відсторонено.
За приписами частини четвертої статті 64 Закону №1798-VIII клопотання про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, якщо:
1) обставини, які стали підставою для тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя, продовжують існувати;
2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було застосовано тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, іншими способами протягом дії попереднього рішення.
Частиною п`ятою статті 64 Закону № 1798-VIII передбачено, що у разі ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності суддя відстороняється від посади з дня ухвалення ВРП такого рішення на строк, зазначений у рішенні, який не може становити більше двох місяців, а в разі якщо обвинувальний акт передано до суду, - до набрання законної сили рішенням суду за результатами закінчення судового провадження.
Згідно з частиною шостою статті 64 Закону №1798-VIII повторне звернення Генерального прокурора або його заступника із клопотанням про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності або із клопотанням про продовження строку такого відсторонення стосовно судді в межах одного кримінального провадження не допускається, крім випадків скасування попереднього рішення ВРП судом.
Відповідно до частини першої статті 65 Закону № 1798-VIII рішення ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Згідно з частиною другої цієї статті, оскарження рішення ВРП не зупиняє його виконання.
На підставі пункту 2  статті 2 Закону  № 1798-VIII Вища рада правосуддя затверджує регламент Вищої ради правосуддя, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень. У позивача відсутні застереження щодо порушення відповідачем процедури прийняття рішення визначеної регламентом. 
За статтею 58 Закону №1402-VIII питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.
У статтях 1, 2 цього Кодексу передбачено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним від своїх колег у процесі прийняття рішень. Він не має прав використовувати своє посадове становище в особистих інтересах чи в інтересах інших осіб та не повинен дозволяти цього іншим.
Предметом спору у цій справі є рішення про відсторонення судді Приморського районного суду міста Маріуполя   ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, яке ВРП прийняла після того, як обвинувальний акт щодо судді був переданий до суду.
Згідно з цим рішенням суддю ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя на строк до набрання законної сили рішенням суду за результатами закінчення судового провадження. 
На момент прийняття оскаржуваного рішення відповідачем було встановлено, що  обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування із викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, був переданий до суду.
Визначений КПК України, Законами №1798-VIII та №1402-VIII механізм реалізації такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя, як і механізм продовження цього строку, має на меті, з одного боку, забезпечити дотримання прав підозрюваного (обвинуваченого) у кримінальному провадженні, а з іншого - досягнення дієвості цього провадження, завданням якого, відповідно до статті 2 КПК, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
ВРП як орган, який законом уповноважений застосовувати до суддів такий захід забезпечення кримінального провадження як тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя, повинен неухильно дотримуватися визначеної законом процедури, що є однією із необхідних умов, аби прийняте нею рішення було не тільки обґрунтованим, але й законним.
За правилами частини п`ятої статті 49 Закону № 1402-VIII суддя може бути тимчасово відсторонений від здійснення правосуддя за умови, коли суддя притягається до кримінальної відповідальності і про таке відсторонення клопоче визначений законом прокурор чи його заступник. Цей прокурор у своєму зверненні має зазначити фактичні обставини кримінального правопорушення, правову кваліфікацію останнього, належність злочину до тяжких чи особливо тяжких діянь, відомості про вручення судді повідомлення про підозру, а також ризики, що можуть настати, якщо суддя перебуватиме (не буде відсторонений) на посаді судді.
Зі змісту цих положень випливає, що названий захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований тоді, коли провадження перебуває на стадії досудового розслідування і після того як судді вручили повідомлення про підозру. Строк відсторонення судді від здійснення правосуддя лімітований до межі не більше двох місяців. Ці законодавчі гарантії недоторканності та імунітету судді мають дисциплінувати і орієнтувати сторону обвинувачення на необхідність завершення досудового розслідування щодо відстороненого судді у строки, встановлені законом для відсторонення. 
Частиною шостою статті 49 Закону №1402-VIII передбачена можливість продовження дію відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності в тому самому порядку на строк не більше двох місяців. Норми цього закону дозволяють прокурору просити продовжити дію цього заходу забезпечення у разі, коли кримінальне провадження продовжує перебувати на стадії досудового розслідування, суддя має статус підозрюваного, обвинувальний акт не складено і не передано до суду та продовжують існувати обґрунтовані сумніви про ризики, які можуть настати і разі перебування судді на своїй посаді. Водночас ці та подібні обставини продовження строку відсторонення судді мають ґрунтуватися на законі і бути вмотивованими.
Отже, загальний максимальний строк тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності (на стадії досудового розслідування) може становити чотири місяці, протягом яких досудове слідство має бути завершеним. 
Частинами п`ятою та шостою статті 49 Закону №1402-VIII передбачено, що відсторонення судді можливе в порядку встановленому законом. Рішення про тимчасове відсторонення (продовження відсторонення) судді від здійснення правосуддя ухвалює ВРП.
За приписами частини першої статті 63 Закону № 1798-VIII тимчасове відсторонення судді здійснює ВРП за умов, передбачених у статті 49 Закону № 1402-VIII. 
Частина перша статті 63 Закону №1798-VIII містить окреме речення, згідно із яким на стадії судового провадження строк відсторонення встановлюється до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження.
За такого змісту Закону №1798-VIII строк відсторонення судді на стадії судового провадження передбачає, що у разі передачі обвинувального акта щодо судді до суду, Генеральний прокурор або його заступник вправі просити про застосування такого заходу забезпечення на цій стадії кримінального провадження.
Звернення прокурора на стадії судового провадження про відсторонення судді і рішення ВРП про його задоволення не повинно трактуватись як повторне звернення із клопотанням про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності або із клопотанням про продовження строку такого відсторонення стосовно судді в межах одного кримінального провадження. 
Тобто застосування тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя на стадії досудового розслідування та судового провадження в межах одного кримінального провадження не є тотожними за юридичним змістом, підставами, значимістю, метою і тривалістю застосування.
Зміст наведених положень закону в контексті конкретних обставин ухвалення оскарженого рішення свідчить, що ВРП відсторонила суддю ОСОБА_1 від здійснення правосуддя за наслідками розгляду клопотання Генерального прокурора на стадії судового провадження на строк до набрання законної сили вироком або закриття кримінального провадження. Це рішення не суперечить вимогам процесуального та матеріального закону, які регламентують порядок, підстави та строк відсторонення судді від здійснення правосуддя на цій стадії провадження. 
Таким чином, у своєму рішення ВРП слушно зазначила, що клопотання про відсторонення судді на стадії судового провадження є відмінним (окремим) приводом відсторонення у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, яке відрізняється від клопотань, що застосовується на стадії досудового розслідування.
Обґрунтовуючи своє рішення, ВРП послалася на обставини і мотиви, які давали обґрунтовані підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Суть, зміст і правова природа цих підстав та мотивів зазначені вище.
Випадків розгляду клопотання Генерального прокурора про відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя з порушенням порядку (процедури) його розгляду у спірному рішенні Судом не встановлено.
Отже, Верховний Суд вважає, що суть, юридична природа, історія виникнення і перебіг обставин, що лягли в основу рішення про відсторонення судді від здійснення правосуддя, ухваленого тоді, коли справа про вчинення кримінального правопорушення перебувала на стадії судового провадження, у зіставленні зі статусом, повноваженнями ВРП, метою її створення, завданнями, які перед нею стоять, її функціональним призначенням, порядком розгляду клопотання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення судді від здійснення правосуддя, у своїй сукупності не дають підстав визнати рішення №2889 незаконним, необґрунтованим чи таким, що прийняте з порушенням встановленого законом порядку його розгляду.
Такий висновок ґрунтується на правильному застосуванні  норм матеріального права та кореспондується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах  від 18 жовтня 2018 року у справі № 9901/514/18),  від 27 червня 2019 року у справі №  9901/776/18, за якими частина шоста статті 64 Закону №1798-VIII не виключає можливості звернення із новим клопотанням про відсторонення судді від посади у разі наявності відповідних потреб кримінального провадження і з метою досягнення дієвості цього провадження, яке змістовно відрізняється від попереднього звернення. Цією нормою закону обмежено можливість кількісного звернення із клопотанням про відсторонення судді від посади за наявності одних і тих самих підстав та фактичних обставин застосування такого заходу забезпечення в кримінальному провадженні.
У рішенні ВРП наведені підстави і мотиви прийнятого рішення. Обставин, які б очевидно підтверджували (ілюстрували), що ВРП прийняла непропорційне рішення щодо обставин, що зумовили його прийняття, не вбачається.
Не дають приводів для втручання в рішення №2889 й інші зазначені у позовній заяві аргументи, зокрема, й посилання на рішення Європейського суду з прав людини, позаяк вони не применшують і не змінюють основних правових питань цього рішення суду.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 14 листопада 2019 року №2989/0/15-19 «Про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м.  Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності» задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 241- 246, 250, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
В И Р І Ш И В: 
У задоволені позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, третя особа: Генеральна прокуратура України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 14.11.2019 №2989/0/15-19 «Про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м.  Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності» - відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).
Головуючий суддя:                                                                          С. М. Чиркін
Судді:                                                                                                   А. А. Єзеров
                                                                                                             О. П. Стародуб
                                                                                                             Н. В. Коваленко
                                                                                                             В. М. Кравчук