Справа № 457/78/15-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І. 
Провадження № 22-ц/811/2641/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:40

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області в складі судді Марчука В.І. від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» про визнання іпотечного договору від 22 лютого 2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -
                       в с т а н о в и л а : 
       рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір від 22 лютого 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за номером 618 та посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 Скасовано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 243,60 грн. в користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 243,60 грн. судового збору в користь держави.
Вказане рішення оскаржило ПАТ «Укрсоцбанк».
В апеляційній скарзі просять скасувати рішення та винести по справі нове рішення яким відмовити в задоволенні позову. Вважають рішення незаконним та необґрунтованим. Зазначають, що судом не прийнято до уваги висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 22 березня 2016 року №18217-18219/15-32, зіславшись на те, що він спростовується іншим висновком експертизи. Вказують, що по справі також були допитані як свідки особи, покази котрих не враховано при винесенні рішення по справі (зовсім не зазначено інформацію). Отже, вважають, що позовні вимоги ОСОБА_1 є повністю необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України та надано можливість учасникам справи протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали висловити свої міркування (заперечення) щодо такого розгляду.
Учасниками справи не було висловлено своїх міркування (заперечення) щодо розгляду справи в порядку письмово провадження.
Натомість, ОСОБА_1 звернуто увагу на конкретні обставини у відзиві на апеляційну скаргу, які на його думку слід дослідити суду, які проаналізовані колегією суддів.
Те, що процедура письмового провадження не суперечить, окрім вимог чинного ЦПК України, також, і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вбачається із рішення Європейського суду з прав людини Лавренов проти України від 16 січня 2018 року (Заява №51924/14), зокрема пунктів 9-11 вказаного рішення.
Зважаючи на вказане, відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 березня 2020 року було залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступника відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» про визнання іпотечного договору від 22 лютого 2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.4, 5, 12, 77, 78, 79, 80, 81, 141 ЦПК України, п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, законом України №4754/97ВР від 17 липня 1997 року, ст. 9 Конституції України, п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, ст.ст.1, 17, 18 Закону України «Про іпотеку», ст. ст.15, 16, ст. ч.3,5 ст. 203,  ч.2 ст. 207, ст. 215, ч.1 ст. 626 ЦК України, ст. 45 Закону України «Про нотаріат», та задовольняючи позов, виходив з того, що 22 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 , а також ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 Відповідно до п. 1.1 вказаного договору іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний № 21880575 ). Іпотечний договір підписано усіма сторонами договору на останній сторінці. Крім цього, при укладенні договору нотаріусом накладено заборону на відчуження зазначеної квартири до припинення договору іпотеки. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2012 року спадкоємцем, зазначеним у заповіті майна ОСОБА_4 , 1945 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12013150140000660 за заявою ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, фабула: 07 серпня 2013 року у Трускавецький МВ ГУ МВСУ у Львівській області поступило звернення ОСОБА_1 про те, що невстановлена особа підробила від його імені підпис поручителя у кредитній справі № 630/02-136 ПАТ «Укрсоцбанк», внаслідок чого ОСОБА_5 , яка являється позичальником, отримала кредит. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013150140000660 було проведено почеркознавчу експертизу, у результаті проведення якої Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України у Львівській області було складено висновок № 6/176 від 27 березня 2014 року. Так, відповідно до зазначеного висновку підпис на п`ятому аркуші документа «Іпотечний договір від 22 лютого 2008 року» в графі « ОСОБА_1 » від імені ОСОБА_1 виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. Рукописний напис « ОСОБА_1 » на п`ятому аркуші документа «Іпотечний договір від 22 лютого 2008 року» в графі « ОСОБА_1 » виконано не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою. У ході розгляду справи суд встановив також, що на розгляді у Трускавецькому міському суді Львівської області знаходиться цивільна справа №457/1747/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6 . На даний час справа №457/1747/13-ц зупинена ухвалою Трускавецького міського суду від 16 лютого 2015 року до набрання законної сили рішенням по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . У ході розгляду справи № 457/1747/13-ц ухвалою від 15 серпня 2014 року було призначено почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку криміналістичної експертизи № 3384 з дослідження почерку і підписів від 29 жовтня 2014 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані в графах «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » в двох примірниках Іпотечного договору від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11, в графі 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік під реєстровим № 618; в графі « Підписи » перед записом « ОСОБА_1 » в заяві від 22 лютого 2008 року приватному нотаріусу Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 за вх. № 64/02.06 від 22 лютого 2008 року, та рукописні записи від імені ОСОБА_1 , розташовані в графах «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » в двох примірниках іпотечного договору від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11, в графі « Підписи » перед записом « ОСОБА_1 » в заяві від 22 лютого 2008 року приватному нотаріусу Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 за вх. № 64/02.06 від 22 лютого 2008 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Крім цього, ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 10 серпня 2015 року у справі № 457/78/15-ц призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 22 березня 2016 року № 18217-18219/15-32 підписи від імені ОСОБА_1 що містяться в графах «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » на третіх аркушах двох примірників іпотечного договору виконаний ОСОБА_1 . Зокрема, у висновку вказано, що при проведенні експертизи використовувалися електрофотокопія заяви від 02 вересня 1996 року про видачу паспорта серії НОМЕР_2 , електрофотокопія заяви від 03 липня 2013 року про видачу паспорта серії НОМЕР_3 , належним чином завірені копії документів з підписом ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах кримінального провадження № 12013150140000660. У подальшому перелічені копії документів використовувалися як умовно-вільні зразки підписів для порівняльного дослідження в ході проведення експертизи, про що, знову таки, зазначено у висновку експерта. Суд вважав, що зазначений висновок експертів не може бути прийнятий до уваги, оскільки при проведенні експертизи мали місце порушення Методичних рекомендацій, оскільки використовувалися копії документів у ході її проведення, що впливає на достовірність експертизи. У свою чергу, як у висновку криміналістичної експертизи № 3384 з дослідження почерку і підписів від 29 жовтня 2014 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, так і у висновку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області № 6/176 від 27 березня 2014 року використовувалися виключно оригінали письмових документів для проведення почеркознавчого дослідження, що підтверджується матеріалами справи. Отже, фактичними даними, а саме: висновками двох почеркознавчих експертиз (висновком криміналістичної експертизи № 3384 з дослідження почерку і підписів від 29 жовтня 2014 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз та висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області № 6/176 від 27 березня 2014 року) суд встановив, що підписи від імені ОСОБА_1 в іпотечному договорі не належать цій особі. Суд не приймав до уваги висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 22 березня 2016 року № 18217-18219/15-32, оскільки він спростовується висновками як Науково-дослідного експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України у Львівській області № 6/176 від 27 березня 2014 року, так і висновком криміналістичної експертизи № 3384 з дослідження почерку і підписів від 29 жовтня 2014 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Суд прийшов до висновку, що позивачем доведена та обставина, що спірний договір ним не укладався та не підписувався. Оскільки позивач не підписував іпотечний договір від 02 лютого 2008 року, жодних дій, спрямованих на його укладення не вчиняв і договір укладений поза його волею, то суд задовольняючи позов вважав за необхідне визнати недійсним іпотечний договір від 02 лютого 2008 року укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 , а також ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягнув сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., а також стягнув 243,60 грн. судового збору у користь держави.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суперечать обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
       15.01.2015р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив:
?іпотечний договір від 22.02.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за номером 618 та посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 - визнати недійсним з моменту укладення;
?скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 . 
Позов мотивований тим, що 21 лютого 2008 року між відповідачем та ОСОБА_5 укладено договір кредиту № 630/02-136, відповідно до якого відповідач надав ОСОБА_5 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 45000 доларів США. 22 лютого 2008 року між відповідачем, позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір. Відповідно до укладеного договору для забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту відповідачу передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва на право на спадщину за заповітом, виданим 13 листопада 2012 року державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І. спадкоємцем ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , який успадкував 1/3 вищевказаної квартири. Позивачем поштою отримано вимогу-повідомлення, зі змісту якої йому стало відомо, що він ніби то 22 лютого 2008 року підписав іпотечний договір та відповідно до умов договору ним в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту надано письмову згоду на передачу в іпотеку відповідачу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . Ніякого іпотечного договору він не підписував, а про наявність іпотеки йому стало відомо з отриманого листа-повідомлення. 26 грудня 2013 року він звернувся з заявою до Трускавецького МВ ГУМУС України у Львівській області з проханням порушити кримінальне провадження та виявити особу, яка поставила замість нього підпис на договорі іпотеки. У межах кримінального провадження № 12013150140000660 від 30 жовтня 2013 року було призначено почеркознавчу експертизу, згідно з висновком якої підпис на примірнику іпотечного договору належить не ОСОБА_1 , а іншій особі. Крім цього, у межах цивільної справи № 457/1747/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_6 , також, проводилася почеркознавча експертиза, відповідно до висновку якої ОСОБА_1 іпотечний договір не підписував. 
       Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 , а також ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору іпотекодавці передали в іпотеку іпотеко держателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний № 21880575 ). Іпотечний договір підписано усіма сторонами договору.
Крім цього, при укладенні договору нотаріусом накладено заборону на відчуження зазначеної квартири до припинення договору іпотеки.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2012 року спадкоємцем, зазначеним у заповіті майна ОСОБА_4 , 1945 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .
Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.  Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ст. 205 ЦК України,  правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.  Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до ст. 207 ЦК України,  правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 572 ЦК України,  в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Згідно змісту ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно змісту ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Зважаючи на вказані вимоги закону підпис особою правочину є одним із можливих варіантів його укладення у письмовій формі, підтвердженням його укладення із ствердженням усвідомлення його наслідків, прав та обов`язків, які з нього виникають, тощо особою яка його підписала.
Відповідно не підписання особою договору, який укладається від її імені та який повинен бути укладений у письмовій формі, як правило свідчить про не укладення такого та його недійсність в частині зміни прав та обов`язків цієї особи, а у окремих випадках і в цілому.
Тому, доводи, на які посилається позивач могли б бути підставою для вирішення питання про задоволення (часткове задоволення) його позовних вимог, однак такі доводи повинні бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами (ст. 76-80 ЦПК України, ст.ст. 57-59 ЦПК України в редакції чинній до 15.12.2017р.).
Також, за ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони. Аналог ст. 212 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017р.).
Таким доказом, що стосується, зокрема, і даних, спірних правовідносин є висновок експерта. 
За ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. 
Крім цього, згідно ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Також, згідно ст. 106 ЦПК України,  учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта.  У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.
Відповідно до ст. 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів. У разі скасування судом ухвали про призначення експертизи, призначений судом експерт зобов`язаний негайно повернути суду матеріали та інші документи, що використовувалися для проведення експертизи.
За ст. 108 ЦПК України , експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. У разі якщо суд призначив проведення експертизи експертній установі, керівник такої установи доручає проведення експертизи одному або декільком експертам. Ці експерти надають висновок від свого імені і несуть за нього особисту відповідальність. Експерт повинен забезпечити збереження об`єкта експертизи. Якщо експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей:
1) призначений судом експерт має одержати на його проведення відповідний дозвіл суду, який оформляється ухвалою;
2) залучений учасником справи експерт має повідомити відповідного учасника справи про наслідки проведення експертного дослідження, передбачені цим Кодексом, та одержати письмовий дозвіл на його проведення.
Згідно ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Згідно ст. 111 ЦПК України, комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань. Якщо за результатами проведених досліджень думки експертів збігаються, вони підписують єдиний висновок. Експерт, не згодний з висновком іншого експерта (експертів), дає окремий висновок з усіх питань або з питань, які викликали розбіжності.
На час розгляду справи судом першої інстанції до 15.12.2017 року ці правовідносини були врегульовані ст.ст. 53, 143, 144, 147, 148 ЦПК України, які є до певної міри схожими із згаданими та їм за певним винятком відповідають. 
Як вбачається із матеріалів справи у таких наявний один доказ, який слід вважати висновком експерта, який здобутий судом першої інстанції у порядку встановленому, у чинних на час розгляду справи та даний час редакціях ЦПК України, а саме Комісійний висновок експертів за результатами проведенн судово-почеркознвчої експертизи №18217?18219/15-32 від 22.03.2016р. (Т2 а.с. 3-14).
Два інші висновки, на які посилався суд першої інстанції, такими для даної справи не є, оскільки здобуті при розгляді інших справ та не у порядку передбаченому ЦПК України для висновку експерта.
Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з кримінального провадження № 12013150140000660 за заявою ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, фабула: 07 серпня 2013 року у Трускавецький МВ ГУ МВСУ у Львівській області поступило звернення ОСОБА_1 про те, що невстановлена особа підробила від його імені підпис поручителя у кредитній справі № 630/02-136 ПАТ «Укрсоцбанк», внаслідок чого ОСОБА_5 , яка являється позичальником, отримала кредит (Т1 а.с.13).
Також, судом першої інстанції при задоволенні позову взято до уваги висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області № 6/176 від 27 березня 2014 року, який був проведений в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013150140000660, відповідно до якого підпис на п`ятому аркуші документа «Іпотечний договір від 22 лютого 2008 року» в графі « ОСОБА_1 » від імені ОСОБА_1 виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. Рукописний напис « ОСОБА_1 » на п`ятому аркуші документа «Іпотечний договір від 22 лютого 2008 року» в графі « ОСОБА_1 » виконано громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою (Т1 а.с. 24-31) та висновок криміналістичної експертизи № 3384 з дослідження почерку і підписів від 29 жовтня 2014 року, складений Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз у справі №457/1747/13-ц, згідно якого підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані в графах «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » в двох примірниках Іпотечного договору від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11, в графі 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік під реєстровим № 618; в графі « Підписи » перед записом « ОСОБА_1 » в заяві від 22 лютого 2008 року приватному нотаріусу Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 за вх. № 64/02.06 від 22 лютого 2008 року, та рукописні записи від імені ОСОБА_1 , розташовані в графах «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » в двох примірниках іпотечного договору від 22 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11, в графі « Підписи » перед записом « ОСОБА_1 » в заяві від 22 лютого 2008 року приватному нотаріусу Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 за вх. № 64/02.06 від 22 лютого 2008 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Однак, з врахуванням наведеного вище аналізу норм закону, судом першої інстанції помилково не взято до уваги єдиного висновку експертизи у даній справі, а саме Комісійного висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 22 березня 2016 року № 18217-18219/15-32, який здобутий у порядку визначеного законом для здобуття такого доказу на відміну від двох попередньо згаданих висновків. Крім цього, такий висновок є чинним, не скасованим та підлягає, як єдиний із такого роду доказів у даній справі, врахуванню за відсутністю інших аналогічних доказів та суд не володіючи спеціальними знаннями у галузі, у якій проводилася експертиза не вправі давати оцінку такому за винятком недодержання вимог процесуального закону щодо його допустимості. Обґрунтованих ж доводів позивачем з цього приводу не наведено, а висновки суду про порушення методики проведення експертизи поверхневі, не деталізовані та такі теж не слід вважати обґрунтованими.
Згідно вказаного ж висновку, - підписи від імені ОСОБА_1 що містяться в графах «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » на третіх аркушах двох примірників іпотечного договору від 22.02.2008, укладеного від імені акціонерно-комерційного банку соціального розвиту «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за №618, виконані ОСОБА_1 Рукописний запис « ОСОБА_1 », що містяться в графі «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » у рядку з підписом від імені ОСОБА_1 на третьому аркуші першого примірнику іпотечного договору від 22.02.2008, укладеного від імені акціонерно-комерційного банку соціального розвиту «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за №618, та рукописний запис « ОСОБА_1 », що містяться в графі «Сторона 2. Іпотекодавці: ОСОБА_1 » у рядку з підписом від імені ОСОБА_1 на третьому аркуші другого примірнику вказаного договору, виконані ОСОБА_1 .
Відповідно слід вважати, що такий висновок достовірно свідчить про безпідставність та необґрунтованість доводів позову.
Додатково про безпідставність позовних вимог свідчать і пояснення приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 з яких вбачається, що ОСОБА_9 в присутності нотаріуса, ОСОБА_10 та ОСОБА_2 особисто сам проставляв свої підписи на договорі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.
Крім цього, непрямо факт підписання позивачем оспорюваного договору на спростовування доводів позову, підтверджується і даними ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 05 травня 2020 року про закриття кримінального провадження у справі №457/517/2, з якої вбачається, що допитана у кримінальному провадженні ОСОБА_11 повідомила, що 22.02.2008 року нею було нотаріально посвідчено іпотечний договір між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», від імені представника ОСОБА_15 та фізичними особами «Іпотекодавцями»: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , які є майновими поручителями за зобов`язаннями ОСОБА_5 . При вчиненні даної нотаріальної дії нею на підставі паспортів було встановлено особи та визначено обсяг цивільної дієздатності ОСОБА_10 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , також встановлено їх дійсне волевиявлення та наміри щодо укладення даного договору. Договір було посвідчено після того, коли кожна із сторін однаково зрозуміла значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на іпотечному договорі. Крім цього, допитаний судом ОСОБА_10 повідомив, що у період з листопада 2007 по жовтень 2010 роки працював начальником Трускавецького відділення АКБ «Укрсоцбанк», після чого звільнився за згодою сторін та на даний час тимчасово не працює. Щодо пред`явленого іпотечного договору від 22.02.2008, укладеного між АКБ "Укрсоцбанк" з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які є майновими поручителями за зобов`язаннями ОСОБА_5 , з другої сторони, та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11, повідомив, що у цьому іпотечному договорі підпис напроти його прізвища виконаний ним власноручно. Укладення та підписання цього договору відбувалось у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_11, за адресою: АДРЕСА_2 , на першому поверсі будинку. Під час підписання договору були присутні всі іпотекодавці - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , чи був присутній юрисконсульт банку ОСОБА_13 не пригадує. Вони власноручно підписували договір, будь-яких зауважень до змісту договору не було. Він власноручно підписавши цей договір, засвідчив його мокрою печаткою Трускавецького відділення Львівської обласної філії АКБ Укрсоцбанк. Факт відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час укладання та підписання цього іпотечного договору категорично заперечує, оскільки вони особисто власноручно підписували цей іпотечний договір. Про умови кредитного та іпотечного договорів на даний час нічого пригадати не може, оскільки пройшло багато часу, чи повернутий кредит та чи звернуто стягнення на предмет іпотеки не знає. Із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не знайомий. Збором та оформленням документів для подачі їх нотаріусу займався менеджер банку ОСОБА_14 . Також, 15.11.2019р. проведено одночасні допити за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , під час якого останні повідомили, що не погоджуються із показами ОСОБА_1 , оскільки 22.02.2008р. він був присутній під час укладання іпотечного договору та особисто ставив підпис.
Враховуючи вказане, проведеною експертизою, яка взаємопов`язана із іншими наведеними вище даними, - підтверджено, що спірний договір іпотеки був підписаний саме ОСОБА_1 , тому підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було.
Зважаючи на вказане, апеляційну скаргу слід визнати обґрунтованою та таку слід задовольнити, рішення ж суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» - задовольнити.
Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укросцбанк» про визнання іпотечного договору від 22 лютого 2008 року недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 730,80 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 11 червня 2020 року.
Головуючий:                                                                                                   Я.А. Левик

Судді:                                                                                                 Л.Б. Струс 
       
М.М. Шандра