Єдиний унікальний номер 219/13073/19
Номер провадження 33/804/97/20 

ПОСТАНОВА
  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020р. суддя  судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу захисника Руднєвої І.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2020р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік 

            в с т а н о в и л а :

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2020р., (далі-суду) ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Постанову суду оскаржено захисником Руднєвою І.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі захисник:
- вважає постанову незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права;
- звертає увагу, що відповідно до п.п. 6, 7 розділу І «Загальних положень» «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі – Інструкції) огляд на стан сп`яніння проводиться: на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я; відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, проте поліцейськими вимоги Інструкції та ст. 266 КУпАП не були виконані;
- вказує, що показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 викладені в оскаржуваній постанові у іншій, протилежній формі, ніж ті показання, які зафіксовані на аудіозапису судового засідання;
- зазначає, що у судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 пояснив суду, що запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння у лікарні м. Бахмут Донецької області, при цьому не назвав точну назву медичного закладу, куди пропонує їхати ОСОБА_1 ; у м. Бахмут Донецької області кілька медичних установ, тільки одна перебуває у переліку затверджених закладів, які мають право проводити медичне обстеження на стан сп`яніння; при допиті поліцейський ОСОБА_4 не зміг назвати точну назву медичного закладу, куди мав відвезти ОСОБА_1 для проходження медичного огляду;
- вказує, що на диску із відеозаписом поліцейський не називає своє прізвище, ім`я, по-батькові, посаду, звання, дані свідків, що унеможливлює їх ідентифікацію з тими особами, які були допитані у судовому засіданні;     
- вважає, що ОСОБА_1 необґрунтовано звинувачений у керуванні транспортним засобом начебто у стані наркотичного сп`яніння, оскільки він ніколи не вживав жодних наркотичних засобів, звинувачення у виживанні наркотичного засобу схвилювало та обурило його, крім того він поспішав на автобусну станцію на останній автобус до його с. Липове Бахмутського р-ну Донецької області, який відбуває о 16год., та не мав достатніх коштів для того, щоб винайняти таксі, тому він відмовився їхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду; 
-  зазначає, що пояснення свідків є ідентичними, та не деталізовано від чого саме відмовився ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння чи від підпису матеріалів, у судовому засіданні письмові пояснення свідків не  підтвердилися; 
- наголошує, що відеозапис не містить моменту зупинки транспортного засобу та огляду ОСОБА_1 працівником поліції, в результаті якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте з відеозапису не вбачається жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на які посилався поліцейський;
- вважає, що поліцейський мав право вимагати від особи проходження огляду в закладі охорони здоров`я лише у тому випадку, якщо водій  відмовився від фіксування стану сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, та у такому випадку вимоги працівника поліції є незаконними; 
- зазначає, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що є незрозумілим, оскільки працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Руднєва І.С. повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника Руднєвої І.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.

Судом особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 04.11.2019р., о 15:10год, на 709 км автошляху Київ - Довжанськ, керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло), від проходження медичного обстеження на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 450930 від 04.11.2019р. (а.с. 1), особистими письмовими поясненнями ОСОБА_1 , викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, що він відмовляється їхати до медичного закладу у зв`язку із відсутністю часу, особистими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надані ними у судовому засіданні, та викладені письмово, з яких судом встановлено, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі м. Бахмут Донецької області, на що він відмовився, при цьому не мав при собі посвідчення водія (а.с. 2, 3), поясненнями поліцейського ОСОБА_4 у судовому засіданні, які на думку суду є послідовними та логічними, та не суперечать сукупності доказів по справі, відеозаписом на CD-диску фіксації з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на пропозицію поліцейського відмовився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у наркологічному диспансері м. Бахмут Донецької області. Посвідчення водія відсутнє (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи апеляційної скарги захисника Руднєвої І.С. щодо порушень судом норм процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення безпідставними з огляду на таке.  
Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який в установлений законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосується безпеки дорожнього руху.       
  
Доводи апеляційної скарги захисника, що відповідно до п.п. 6, 7 розділу І «Загальних положень» «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі – Інструкції) огляд на стан сп`яніння проводиться: на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, проте поліцейськими вимоги Інструкції та ст. 266 КУпАП не були виконані, є неспроможними за таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції з підстав порушення ПДР України, а саме порушеня правилу перетину суцільної смуги (обгону). При перевірці документів працівниками поліції було з`ясовано, що водій ОСОБА_1 не має водійського посвідчення. Таким чином підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 були законними.        
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є:, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПТ18 № 450930 від 24.11.2019р., складений саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства застосовується судами, як джерело права.
У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008р. «Романаускас проти Литви» судом зазначено, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 таким правом скористався, підписав протокол, виклав у протоколі письмові пояснення щодо відмови їхати до медичного закладу у зв`язку з відсутністю часу.
Матеріали справи не містять доказів того, що до особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   з боку працівника поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Відсутні докази про порушення при цьому працівниками поліції прав ОСОБА_1 , а саме (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо). Особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 також зазначені докази суду не надані.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що особа, яку притягнуто до адміністравтиної відповідальності ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності.
В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, що в свою чергу стосується й ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги захисника, що поліцейський мав право вимагати від особи проходження огляду в закладі охорони здоров`я лише у тому випадку, якщо водій  відмовився від фіксування стану сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, та у такому випадку вимоги працівника поліції є незаконними, є також неслушними з підстав викладених вище. 
Доводи апеляційної скарги захисника, що показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 викладені в оскаржуваній постанові у іншій, протилежній формі, ніж ті показання, які зафіксовані на аудіо запису судового засідання не мають під собою підґрунтя, оскільки прослуховуванням аудіо запису судового засідання та співставлення показань свідків, викладених у судовому рішенні, вбачається, що судом було відображено зміст показань свідків в частині відмови особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у медичній установі, оскільки саме відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння утворила склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.     

Доводи апеляційної скарги захисника, що у судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 пояснив суду що запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння у лікарні м. Бахмут Донецької області, при цьому не назвав точну назву медичного закладу, куди пропонує їхати ОСОБА_1 ; у м. Бахмут Донецької області кілька медичних установ, тільки одна перебуває у переліку затверджених закладів, які мають право проводити медичне обстеження на стан сп`яніння; при допиті поліцейський ОСОБА_4 не зміг назвати точну назву медичного закладу, куди мав відвезти ОСОБА_1 для проходження медичного огляду, є надуманими за таких підстав.
  Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому жоден нормативний акт не зобов`язує працівника поліції повідомляти назву та місце розташування медичного закладу, де буде проведено його медичний огляд особі, щодо якої працівник поліції має підозру її перебування у стані сп`яніння.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне   правопорушення, особі, яку притягнуто до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено, що його огляд буде проведено у медичному закладі м. Бахмут Донецької області, а саме у наркологічному відділенні, що підтверджується показаннями працівника поліції, свідків, відеозаписом з місця події.           

Доводи апеляційної скарги захисника, що на диску із відеозаписом поліцейський не називав свого прізвища, ім`я, по-батькові, посаду, звання, дані свідків, що унеможливлює їх ідентифікацію з тими особами, які були допитані у судовому засіданні, є неспроможними, оскільки у судовому засідання приймали участь особи, анкетні відомості про яких, зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому захисник не стверджує, що у судовому засіданні приймали участь інші особи, які не були зафіксовані на відеозапису, а тільки вказує на те що неможливо ідентифікувати, проте у суду не виник сумнів належності свідків до справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Крім того, прослуховуванням аудіозапису судового засідання встановлено, що у судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 особисто підтвердив відповідність свідків, допитаних судом та свідків, присутніх при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього.     

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 необґрунтовано звинувачений у керуванні транспортним засобом начебто у стані наркотичного сп`яніння, оскільки він ніколи не вживав жодних наркотичних засобів, звинувачення у виживанні наркотичного засобу схвилювало та обурило його, крім того він поспішав на автобусну станцію на останній автобус до його с. Липове Бахмутського р-ну Донецької області, який відбуває о 16год. та не мав достатніх коштів для того, щоб винайняти таксі, тому він відмовився їхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду є безпідставними за таких підстав.
Відповідно до довідки № 3670/18-19 від 03.12.2019р. вбачається, що ОСОБА_1 з 15.ю11.2009р.ю фактично мешкає в АДРЕСА_2 .
Відповідно до даних офіційного сайту автовокзалу м. Бахмут Донецької області, розміщеного у мережі Інтернет, та є загальнодоступною інформацією, встановлено, що  щоденно о 17:30год. з м. Бахмут Донецької області до м. Сєвєродонецьк Луганської області прямує автобус, маршрут прямування якого пролягає через с. Берестове, Бахмутського р-ну Донецької області, а тому твердження захисника про неможливість ОСОБА_1 потрапити додому є надуманими.
Твердження захисника, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ніколи не вживав наркотичних засобів є способом його  захисту, та не спростовують факту його відмови від проходження огляду у медичному  закладі, що і утворює скал адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.                     

Доводи апеляційної скарги захисника, що пояснення свідків є ідентичними, та не деталізовано від чого саме відмовився ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння чи від підпису матеріалів, у судовому засіданні письмові пояснення свідків не  підтвердилися є безпідставними, оскільки відповідно до письмових пояснень свідків вбачається, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду, що підтверджується  відеозаписом з місця події, та вказані письмові пояснення свідки підтвердили у судовому засіданні.         

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис не містить моменту зупинки транспортного засобу та огляду ОСОБА_1 працівником поліції, в результаті якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте з відеозапису не вбачається жодних ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , на які посилався поліцейський є неспроможними, оскільки факт керування транспортним засобом особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржувався, крім того підтверджений свідком ОСОБА_5 , який показав суду, що ОСОБА_1 возив його у лікарню у м. Краматорськ Донецької області.     

Доводи апеляційної скарги захисника, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що є незрозумілим, оскільки працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння є неспроможними, оскільки враховуючи сукупність всіх доказів, які містить справа про адміністративне правопорушення на обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого адміністративного правопорушення, відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відомостей про відсторонення від керування транспортним засобом особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 не може бути самостійною підставою для закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Клопотання особи про скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення із передачею матеріалів на розгляд громадського колективу на думку суду апеляційної інстанції не можуть бути задоволені оскільки з матеріалів наданих стороною захисту вбачається, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не працевлаштований та питання щодо його працевлаштування віднесено на майбутнє.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення визначає коло обставин, які підлягають доказуванню, серед яких важливе місце займають обставини, що характеризують особу, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Так, судом апеляційної інстанції ретельно досліджено дані про особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який має задовільну характеристику за місцем мешкання, є працездатною особою, проте непрацевлаштований, відповідно до записів його трудової книжки має сукупний трудовий стаж один рік вісім місяців 28 днів, останній запис 02.06.2014р., має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .   
Крім того ОСОБА_1 відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018р. 24.06.2018р. керував транспортним засобом ВАЗ 2105 у стані алкогольного сп`яніння, який йому передав для керування ОСОБА_8 , а також відповідно до постанови Слов`янського міськрайоного суду Донецької області від 10.01.2020р. провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 направлено до Попаснянського районного суду Луганської області, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та доводить той факт, що ОСОБА_1 неодноразово порушував законодавство у сфері безпеки дорожнього руху, а тому висновки суду щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є правильними.    

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову  суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.      
    Керуючись ст. 294 КУпАП,

                                                  п о с т а н о в и л а   :

Апеляційну захисника Руднєвої І.С. яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2020р., якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. (десять тисяч двісті) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення. 
Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2020р., якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. (десять тисяч двісті) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя