Справа № 460/291/14-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 22-ц/811/2408/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 40

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 березня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
                                     суддів: Шеремета Н.О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Цап П. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Лілії Володимирівни про визнання недійсним іпотечного договору, -
                                        в с т а н о в и в:        
       27.04.2012 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Лілії Володимирівни, про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 17.04.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., зареєстрованого за №1674. 
       Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 05.11.1977 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 04.11.1999 року, на підставі рішення виконавчого комітету Домажирівської сільської ради народних депутатів №119 від 19.09.1995 року ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку площею 0,0516 га в с. Кожичі Яворівського району Львівської області для ведення садівництва, що посвідчується державним актом від 04.11.1999 року № 6036 на право приватної власності на землю. На вказаній земельні ділянці ними за кошти подружжя було збудовано садовий будинок АДРЕСА_1 . Правовстановлюючі документи на садовий будинок АДРЕСА_3 було оформлено на відповідача, однак під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, тому такий є спільною сумісною власністю подружжя. 17.04.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено іпотечний договір, згідно якого для забезпечення належного виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитиним договором № 611/35-36/114 від 16.04.2008 року про надання невідновлювальної кредитної лінії, ОСОБА_2 було передано в іпотеку банку садовий будинок АДРЕСА_3 без отримання від неї нотаріально засвідченої згоди на укладення такого. Про укладенн договору іпотеки їй стало відомо з вимоги банку від 05.01.2012 року про усунення порушення, адресованої ОСОБА_2 . Вважає, що договір іпотеки, який укладений ОСОБА_2 без її згоди, є таким, що суперечить закону та порушує її законні права та інтереси.
       Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 17.04.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., зареєстрований за № 1674. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 107,30 грн.
               Рішення суду оскаржило ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа Банк»). 
       Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.        В апеляційній скарзі покликається на те, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки від 17.04.2008 року, суд першої інстанції виходив з того, що на укладення такого договору не було отримано згоди ОСОБА_1 , з якою ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі. Однак, такий висновок суду є таким, що не відповідає нормам закону. Зокрема, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05.05.2006 року Домажирською сільською радою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2006 року, право власності на садовий будинок АДРЕСА_3 (предмет договору іпотеки від 17.04.2008 року), що знаходиться на АДРЕСА_4 в садівничому товаристві «Явір», виникло у ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету № 36 від 27.04.2006 року внаслідок його приватизації. Крім того, відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 04.11.1999 року Домажирською сільською радою на земельну ділянку, площею 0,0516 га, що розташована на території Домажирської сільської ради, право власності на таку виникло у ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету № 119 від 19.09.1995 року внаслідок її приватизації. Вирішуючи спір по суті, суд не врахував, що для посвідчення іпотечного договору, укладеного 17.04.2008 року, приватному нотаріусу Амбросійчук Л.В. було надано довідку Домажирської сільської ради від 14.04.2008 року, відповідно до якої будинок та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_4 в садівничому товаристві «Явір» одержані ОСОБА_2 внаслідок приватизації, а тому є його особистою власністю. Відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст. 57 СК України, майно, набуте під час перебування в шлюбі одним з подружжя щляхом приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання недійсним договору іпотеки від 17.04.2008 року. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа Банк») - Блажевський П.І. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
       Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін. 
        ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
       Приватний нотаріус Амбросійчук Л.В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, додатково зазначила, що при посвідченні договору іпотеки № 1674 між АКБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 від 17.04.2008 р., керувалася Законом України "Про нотаріат" та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяли на момент посвідчення договору. На підтвердження права власності іпотекодавця ОСОБА_2 , серед інших документів, їй було надано довідку Домажирської сільської ради № 843 від 14.04.2008 р. про те, що земельна ділянка в садівничому товаристві «Явір» площею 0,0516 га, та садовий будинок, який знаходиться на ній, набутий ОСОБА_2 у власність в процесі приватизації. Оскільки з поданих документів нею було встановлено, що майно набуте іпотекодавцем в особисту приватну власність шляхом приватизації, вимагати будь-які інші документи у неї не було підстав та потреби, оскільки статтею 57 Сімейного кодексу України чітко визначено, яке майно є особистою власністю дружини, чоловіка. 
       Просила апеляційну скаргу банку задоволити, рішення суду скасувати.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
       За змістом ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
       Відповідно до статті 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно вимог частини 3 статті 5 та статті 6 ЗУ «Про іпотеку» , в іпотеку може бути передане майно, яке виділено в натурі, або без виділення в натурі, при наявності нотаріальної згоди одного співвласника на передання частки іншого співвласника в іпотеку. 
       За змістом ст. 57, 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне. Обов`язок доведення тієї обставини, що набуте за час шлюбу спірне майно було набуте саме за кошти, які належали одному із подружжя особисто, покладається саме на ту особу, яка таке стверджує.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1977 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 05.11.1977 року.
       Рішенням виконавчого комітету Домажирівської сільської ради народних депутатів від 27.04.2006 року № 36 Львівському ОДКДБТІ та ЕО доручено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на садовий будинок в АДРЕСА_3 , загальною площею 46,6 м.кв. , житлова площа 18,5 м.кв.
       Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2006 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10562816 від 05.05.2006 року, ОСОБА_2 є власником садового будинку, що розташований в АДРЕСА_3 , загальною площею 46,6 м.кв., житлова площа 18,5 м.кв.
       Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 6036, виданого ОСОБА_2 04.11.1999 року, земельна ділянка в с. Кожичі площею 0,0516 га для ведення садівництва передана ОСОБА_2 у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Домажирської сільської Ради народних депутатів від 19.09.1995 р. № 119.
       16.04.2008 р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 611/35-36/114 на суму 20800 дол. Зі сплатою 14% річних до 15.04.2023 року. 24.06.2009 року між позичальником ОСОБА_3 та банком укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 611/35-36/114, згідно якої термін користування кредитом продовжено на 12 місяців, встановлено кінцевий термін погашення кредиту 15.04.2024 року та збільшено загальну суму кредиту на 1307,50 дол.США.
       17.04.2008 року, для забезпечення виконання зобов`язань  ОСОБА_3   за договором №611/35-36/114 від 16.04.2008 року про надання невідновлювальної кредитної лінії, між ОСОБА_2  та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є «Укрсоцбанк»,  укладено  договір іпотеки, згідно якого  ОСОБА_2  передав в іпотеку банку садовий будинок  АДРЕСА_4  та земельну ділянку площею 0,0516 га, яка розташована на території Домажирської сільскої ради народних депутатів Яворівського району Львівської області, передану для ведення садівництва.
       05.01.2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" направив ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень кредитного зобов`язання позичальником ОСОБА_3 та попередив іпотекодавця ОСОБА_2 , що у випадку несплати позичальником ОСОБА_3 кредитної заборгованості, банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
       Відповідно до довідки Домажирської сільської ради № 843 від 14.04.2008 р., земельна ділянка в садівничому товаристві "Явір" площею 0,0516 га та садовий будинок, який знаходиться на ній, набутий ОСОБА_2 у власність в процесі приватизації.
       Згідно зі звітом про оцінку майна - садиби у складі садового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , садовий будинок збудовано у 2000 році. 
       Згідно матеріалів реєстраційної справи на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційна справа на будинок відкрита вперше у 2006 році при реєстрації права власності за ОСОБА_2 , до того вказаний будинок не реєструвався за іншим власником. Таким чином, ОСОБА_5 є першим власником будинку за адресою: АДРЕСА_4 , та такий на час його «приватизації» не перебував у державній чи комунальній власності. 
       Окрім того, встановлено, що між АКБ СР "Укрсоцбанк" та майновим поручителем ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №601/23 - 008 від 21.03.2006 року, 19.05.2006 р. вже укладався договір іпотеки за № 2670, який було посвідчено приватним нотаріусом Яворівського районного округу Гуцал Л.І., згідно якого в іпотеку банку було передано земельну ділянку площею 0,0516 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . У зазначеному договорі зазначено, що предмет іпотеки є спільною власністю подружжя, заява другого з подружжя додається. Заяву позивача про її згоду на передачу в іпотеку ОСОБА_2 будинку та земельної ділянки посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Л.В. 20.03.2006 р. 
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи недійсним договір іпотеки від 17.04.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., зареєстрований за №1674, як такий, що суперечить вимогам закону, районний суд виходив з того, що предметом Договору іпотеки є садовий будинок, який знаходиться у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; відповідач ОСОБА_2 не довів, що садовий будинок збудовано за його особисті кошти; позивач, як співвласник майна, договір іпотеки не підписувала та не надавала згоди на передачу спільного майна подружжя - садового будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться в АДРЕСА_4 , в іпотеку АТ «Укрсоцбанк»; відповідач не виділяв належну йому частку садового будинку в натурі, тому позивач не була обізнана про наявність укладеного договору іпотеки від 17.04.2008 року, оскільки на укладення попереднього договору іпотеки цього майна, у 2006 році, нею надавалася така згода; земельна ділянка, набута відповідачем ОСОБА_2 шляхом приватизації, садовий будинок збудований за спільні кошти подружжя; відповідачі - АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 були обізнані про необхідність одержання згоди позивача ОСОБА_1 на укладення іпотечного договору, про що вказує, зокрема, наявність нотаріально завіреної заяви-згоди позивача на укладення між відповідачами договору іпотеки цього майна від 19.05.2006 р. за № 2670. 
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.
       Крім того, при вирішенні даного спору, суд першої інстанції вірно застосував до даних правовідносин положення частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України згідно яких, укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, висловленою в постанові від 30 березня 2016р., справа за № 6-533цс16 та у постанові від 22.06.2017 р., справа № 6-3058цс16.
       Судом також підставно враховано правові висновки ВС, викладені у постанові від 25.02.2019 року у справі № 199/2099/17, згідно яких відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
       Однак, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України.
       Відтак, суд прийшов до обґрунтованого висновку, про наявність передбачених законом підстав для визнання недійсним договору іпотеки від 17.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., зареєстрованого за №1674, оскільки такий порушує право власності позивачки на частку у спільному майні подружжя.
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:  
       Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа Банк») залишити без задоволення.
               Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 травня 2019 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 23.03.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.