Справа № 159/3406/19 	Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О. 	
Провадження № 22-ц/802/183/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В.,Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання - Губарик К.А.,
представника відповідача - Прокопенка В. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра і гарантія" про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Манівео швидка фінансова допомога" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року,
                                       В С Т А Н О В И В: 
У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на початку грудня 2018 року, отримавши від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вимогу про негайну сплату заборгованості за кредитним договором, йому стало відомо, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та невідомою особою, яка, видаючи себе за  ОСОБА_1 , діяла без відповідного його доручення та поза його волею, укладено  кредитний договір № 924226394 від 27.09.2018 року. Позивач зазначав, що ним на адресу відповідача було направлено лист, в якому він повідомив, що даного кредитного договору не укладав та не підписував, кошти не отримував, вважає, що вимоги є безпідставними, оскільки з 19 серпня 2018 року по 25 жовтня 2018 року перебував за межами України на роботі і відповідно ніяких договорів з відповідачем не укладав.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним кредитний договір №924226394 від 27.09.2018 року, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 про надання кредиту на суму 4000 грн. Стягнуто з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в дохід держави судовий збір у розмірі 1921 грн.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким позов у даній справі задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» за допомогою мережі Інтернет, VPN, він ознайомився з умовами договору, після чого проявив намір вступити з фінансовою установою в договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Посилався на те, що договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто, договір укладено в належній формі та з дотриманням норм чинного законодавства. В порушення ст. 81 ЦПК України позивачем не надано жодних та допустимих доказів недійсності спірного кредитного договору.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Представник відповідача ТОВ «Манівео швидка допомога фінансова допомога» Прокопенко В. І. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та скасувати рішення суду.
Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір № 924226394 від 27.09.2018 року є недійсним відповідно до ст.215 ЦК України, оскільки правочин не відповідає вимогам ст.203 ЦК України, позивач не приймав його умов, не підписував договір та не знав про його існування до моменту отримання вимоги про погашення кредиту. Судом зазначено, що позивач на час укладення спірного договору перебував за кордоном до 25.10.2018 року. Матеріалами підтверджено, що ОСОБА_1 не отримував сертифікат в АТ КБ «Приватбанк» та не отримував довірчі послуги у Кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг Інформаційно-довідкового департаменту ДФС, а отже наявні підстави стверджувати про відсутність можливості позивачем підписувати електронним підписом укладений договір в електронній формі.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи , виходячи з наступного.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 27.09.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір за № 924226394, предметом якого є позика в сумі 4000 грн. В даному договорі передбачені предмет та строк дії договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін та інші умови договору . Договір укладено в електронному вигляді.
Того ж дня ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти у розмірі 4000 грн на банківський рахунок, зазначений у заявці, що засвідчує факт передачі грошових коштів від товариства до  ОСОБА_1 , що підтверджено копією платіжного документа 27.09.2018 року.
26.11.2018 року кредитодавцем на адресу позивача була направлена письмова вимога про повернення заборгованості за договором № 924226394.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу, у відповідності з яким ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним зобов`язанням перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Позивачем по справі в грудні 2018 року повідомлено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про те, що саме він не укладав спірний договір і в період з 19.08. 2018 року по 25.10.2018 року перебував за межами України.
У подальшому позивачем отримано від ТОВ «Таліон Плюс» вимогу про сплату заборгованості в сумі 14320 грн. Листом від 06.02.2019 року ТОВ «Таліон Плюс» повідомило позивача, що товариством відступлено право вимоги за договором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а тому у ТОВ «Таліон Плюс» будь-яких претензій до нього не має. Іншим листом від 07.04.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило позивача, що оскільки право вимоги перейшло до іншого товариства, то дане товариство до нього будь-яких претензій не має. Пізніше 17.04.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивачу було надіслано завірену належним чином копію кредитного договору від 27.09.2018 року з відповідними додатками.
Судом також встановлено, що 27.09.2018 року на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» ще в 2013 році, що належить позивачу, тобто ОСОБА_1 , була здійснена операція LiaPay, тобто переказ на картку платежу ID платежу 824245989 на суму 4000 грн. Тоді ж було здійснено перекази на картку Приватбанку через додаток Приват24, одержувачем якого є ОСОБА_2 .
Довідкою АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що на вказаний рахунок, що належить ОСОБА_1 , накладено обмеження з метою безпеки.
Разом з тим, як видно із наданого банком витягу із рахунку, в той же день, 27 вересня 2018 року із отриманої суми кредиту 4000 грн з рахунку ОСОБА_1 також було використано кошти на поповнення послуг мобільного телефона на суму 204 грн на номер, вказаний в електронній заявці на укладення кредитного договору (а.с.24, 47). 
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він не укладав кредитного договору з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", не підписував його, вважає вказаний договір недійсним.
Як встановлено ст. 205, 207 ЦК України,правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв"язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч.1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.  Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.  Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною 8 даної статті встановлено, що  у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Як видно із матеріалів даної справи, позивачем ОСОБА_1 було заповнено заявку в електронному вигляді на отримання кредиту типу Payday в сумі 4000 грн (а.а. 47). Зі змісту цієї заявки видно, що ним вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номери мобільного і домашнього телефонів, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, освіта, місце проживання, реєстрації, дату володіння житлом, працевлаштування із зазначенням місця і дати початку роботи в компанії, щомісячний дохід, дати наступної виплати заробітку, щомісячні доходи та витрати, а також зазначено номер і термін дії картки, якою користується ОСОБА_1 у АТ "Приватбанк". Позивачем не було повідомлено суд, кому, крім нього, було відомо про зазначені у цій електронній заявці, відомості .
Разом з тим, ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення у нього його мобільного телефона та кредитних карток "Приватбанку", а також не повідомляв АТ КБ "Приватбанк" про незаконний рух коштів на його рахунку.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо можливості оформлення позивачем кредитного договору поза межами України знаходять своє підтвердження. Разом з тим, позивачем не надано жодного документального доказу на спростування зазначеного. Окрім цього, за допомогою VPN можна віртуально зайти до мережі Інтернет з будь-якого куточку світу та здійснити всі передбачені дії на укладення такого договору.
Посилання позивача на неналежну форму оскаржуваного правочину, а саме його не підписання, як підставу для визнання його недійсним спростовуються наступним.
Приписами ст. 12 наведеного Закону «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 4.2 Договору та Правил спірний договір укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з умовами кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.
Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлений порядок надання грошових коштів у кредит.
За умовами вказаних Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.
Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору.
Інформаційна система Фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті Товариства та формує Особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договором.
Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо можливості видачі кредиту шляхом надіслання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, або надісланням на електронну пошту електронного листа.
Не пізніше 3 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, вказаний ним у заявці.
Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 924226394 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.        
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не підписував кредитного договору, не користувався кредитними коштами, про те, що АТ КБ «Приватбанк» накладено обмеження на його рахунок № НОМЕР_1 з метою безпеки та невідомою особою під його даними здійснений доступ до його карток та рахунків, - не підтверджуються належними та допустимими доказами. Доказів вчинення шахрайських дій з грошовими коштами на рахунку позивача матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідають обставинам справи та вимогам закону.
У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, підстав для задоволення позову колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.
Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                       П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" задовольнити.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра і гарантія" про визнання кредитного договору недійсним відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді