Справа № 446/508/18                                        Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А. 
Провадження № 22-ц/811/13/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області в складі судді Бакай І.А. від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
                       в с т а н о в и л а : 
       рішенням Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року (в якому ухвалою Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року виправлено описку) - позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2017року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 1000 (одну тисячу) гривень щомісячно, але не менше 50 % неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить рішення змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи; судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначає, що визнаючи суму аліментів у сумі 1000 гривень, суд першої інстанції не взяв до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку відповідно до положень Сімейного кодексу, за якими обов`язок утримувати дитину покладений на батьків та й взагалі визначив розмір аліментів в сумі, меншій ніж встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів. Зазначає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку на 2019 рік встановлено у сумі 2118 гривень. Отже, суд першої інстанції не врахував, що розмір аліментів в сумі 1000 гривень є заниженим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів інших дітей, або інших підстав, які свідчать про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на дитину. Крім цього, звертає увагу суду на те, що судом надано перевагу одним доказам над іншими, оскільки судом враховано та покладено в основу рішення докази на підтвердження того, що відповідач хворіє, проте не надано жодної правової оцінки доказам, наданими позивачем на підтвердження її стану здоров`я. Отже, при визначенні розміру аліментів судом не забезпечено навіть мінімального рекомендованого ст. 182 СК України розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на 2019 рік встановлено у сумі 2118 гривень, і як наслідок, судом не враховано приписи ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.ч.7,8 ст. 7 СК України за якими регулювання сімейних правовідносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, у зв`язку з чим оскаржуване рішення не містить врахування доводів позивача у цій частині. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про зміну предмету позову, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №581/638/17-ц, та задовольняючи частково позов, виходив з того, що згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2017 року рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.05.2013 року скасовано та прийнято нове, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 850 гривень, щомісячно, починаючи з 23.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 , що підтверджує свідоцтво про народження, видане комуною м.Вілларікка провінція м.Неаполя. Суд встановив, що неповнолітня ОСОБА_2 в даний час навчається в школі та перебуває на утриманні матері, ОСОБА_1 , яка отримує від ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 850грн. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки розмір аліментів в сумі 850 грн. є меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в умовах сьогодення є критично недостатнім для належного утримання дитини. Суд зазначив, що стягнення аліментів у існуючому розмірі 850 гривень на місяць порушує право дитини на належний розвиток та забезпечення, оскільки є меншим від мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку. За таких обставин, враховуючи, що розмір аліментів є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд, приймаючи до уваги вимоги позивача, вважав за можливе збільшити розмір аліментів, який дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення нею повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд виходив з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів, про те що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, який вона просила стягувати згідно позовних вимог, натомість відповідач надав суду довідку про доходи, згідно якої, розмір його щомісячного доходу становить 4173 грн. А тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважав, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів і стягувати аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, у неповному обсязі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також суд стягнув із відповідача в дохід держави судовий збір.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.
28.03.2018р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 19 квітня 2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 850 гривень щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
       28.11.2018р.  ОСОБА_1  подала суду заяву про зміну предмету позову, у якій остаточно просила: змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2017 року з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 збільшивши розмір аліментів до 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька - ОСОБА_3 . 25.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вирішено стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 850 гривень, щомісячно, починаючи з 23.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів, призначених за рішенням суду на сьогоднішній день є меншим ніж встановлений законом та є недостатній для повноцінного розвитку дитини. Даних коштів недостатньо навіть для купівлі для дитини речей першої необхідності, шкільного приладдя, одягу, оплати курсів вивчення англійської мови. Крім цього, донька постійно хворіє. В 2018 році вона перехворіла на гострий фарингіт, гострий лівобічний завушний лефаденіт, також їй рекомендовано носити ортопедичне взуття, оскільки виявили плоскостопість. Сама позивачка звільнена 01 листопада 2018 року із роботи в зв`язку із скороченням штату працівників. Натомість, відповідач періодично працює за кордоном, відповідно отримує дохід, інших осіб на утриманні у нього не має, а тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Також, відповідач жодним чином не підтримує зв`язку із донькою, останнього разу телефонував 01 липня 2018 року. Враховуючи те, що 850 грн. недостатньо для повноцінного розвитку дитини, а у відповідача є матеріально можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, просить позов задовольнити.
За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції станом на час постановлення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається із матеріалів даної справи, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2017 року рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.05.2013 року скасовано та прийнято нове, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 850 гривень, щомісячно, починаючи з 23.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вказане рішення набрало законної сили, не скасоване та виконується.
Із позовної заяви, також, вбачається, що позивачка, як на підставу зміни розміру аліментів, зокрема, посилалась на те, що розмір аліментів, призначених за рішенням суду на сьогоднішній день є меншим ніж встановлений законом та є недостатній для повноцінного розвитку дитини. Даних коштів недостатньо навіть для купівлі для дитини речей першої необхідності, шкільного приладдя, одягу, оплати курсів вивчення англійської мови. Крім цього, донька постійно хворіє. В 2018 році вона перехворіла на гострий фарингіт, гострий лівобічний завушний лефаденіт, також їй рекомендовано носити ортопедичне взуття, оскільки виявили плоскостопість. Сама позивачка звільнена 01 листопада 2018 року із роботи в зв`язку із скороченням штату працівників.
Тому, слід вважати встановленим, що не оспорено учасниками справи те, що після прийнятого судом рішення 19.04.2017 року змінилося матеріальне становище позивачки, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дитиною, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівлі одягу та взуття, додаткові витрати у зв`язку із відвідуванням шкільного закладу, тощо, що збільшує відповідно витрати позивачки на утримання дитини та відповідно погіршує її матеріальне становище. Крім того, прожитковий мінімуми для різних категорій населення на 2020 рік в Україні змінився на підставі Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» та істотно переважає ту суму аліментів, які на даний час нараховуються на утримання дитини, а саме прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на даний час складає для дітей від 6 до 18 років - 2218 грн. на місяць, що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину. Також, з матеріалів справи вбачається, що дитина сторін часто хворіє на складні ГРЗ (лікування відбувалось в умовах стаціонару), на що потрібно позивачці затрачати більше коштів ніж звичайно, що також утруднює її матеріальний стан. Також, як вбачається із доводів позивачки, що відповідач не заперечував - позивачка звільнена з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників.
Вказане, а саме збільшення видатків для позивачки на утримання дитини, втрату її доходів,- свідчить про зміни у її майновому стані та погіршення стану здоров`я дитини, як вбачається із наведеної вище ст. 192 СК України, - дійсно є підставами для зміни розміру аліментів, що стягуються, зокрема, за рішенням суду.
Крім цього, даних про надання коштів відповідачем на утримання дитини сторін, окремо (додатково) від коштів, які стягаються за рішенням суду, - немає, як немає і даних про погіршення матеріального стану відповідача чи даних про наявність у нього утриманців чи будь-яких даних, що свідчили б про неможливість сплати ним аліментів на утримання доньки сторін у більшому розмірі ніж визначено рішенням суду.
Що стосується доводів відповідача про погіршення стану здоров`я, то такі не можуть слугувати підставою для відмови у збільшенні розміру аліментів, зважаючи, зокрема, і на те, що такий працевлаштований та отримує доходи.
Однак, враховуючи вказане, а саме те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дитини; те, що сторони проживають окремо та дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні; стан здоров`я дитини яка періодично страждає на різні важкі форми ГРЗ; стан здоров`я позивачки, яка страждає на гіпертонічну хворобу; погіршення стану здоров`я відповідача, що підтверджено відповідними медичними довідками, а саме захворювання хребта; відсутність даних про доходи позивачки та дані те, що позивачка звільнена з роботи у 2018 році; дані про офіційну, постійну роботу та доходи відповідача у розмірі 4300 грн. на місяць, що підтверджені відповідними довідками ФОП ОСОБА_4 , - колегія суддів вважає, що розмір аліментів на дитину, який був визначений судом першої інстанції при частковому задоволенні позову є заниженим та таким, що не відповідає обставинам, що мають значення для даної справи та вимогам закону, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні. Так, слід збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання дитини сторін з 1000 грн. до 1800 грн., що слід вважати відповідатиме обставинам, які мають значення для розгляду даної справи, які підтверджені відповідними доказами.
В решті рішення суду слід залишити без змін.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та скаргу слід задовольнити частково.
Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, когось з них або дитини, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
       Рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року - змінити.
Збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття до 1800 грн.
В решті рішення суду - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                 Я.А. Левик
Судді:                                                                         Л.Б. Струс
                                                                                 М.М. Шандра