ПОСТАНОВА
Іменем України

16 квітня 2020 року 
Київ
справа №825/1645/16
адміністративне провадження №К/9901/27408/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 (суддя Клопот С.Л.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 (головуючий суддя Твердохліб В.А., судді: Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі за позовом приватного підприємства ''Ротранс'' до Прилуцького управління Державної казначейської служби України Чернігівської області, Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство ''Ротранс''  (ПП ''Ротранс'', позивач)   звернулось до суду з адміністративним позовом до Прилуцького управління Державної казначейської служби України Чернігівської області (відповідач 1), Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області (Прилуцька ОДПІ, відповідач 2), у якому позивач просив:
визнати бездіяльність Прилуцької ОДПІ щодо несвоєчасного відшкодування податку на додану вартість (ПДВ) в сумі 84300грн. за жовтень 2015 року, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету на користь ПП ''Ротранс'', протиправною;
стягнути з Державного бюджету України на користь ПП ''Ротранс'' пеню в сумі 12619,43грн. за прострочення погашення боргу бюджету з відшкодування ПДВ в сумі 84300,00грн. за жовтень 2015 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з постановленням рішення суду, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність податкового органу, у вигляді несвоєчасного відшкодування ПДВ, у останнього виникло зобов`язання відшкодувати позивачу відповідну пеню.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій податковий орган звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.02.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Прилуцької ОДПІ на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 у справі №825/1645/16.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №825/1645/16 згідно правил підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2020 справу призначено до розгляду у судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін на 16.04.2020.
В обґрунтування вимог касаційної скарги Прилуцька ОДПІ посилається на те, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального, процесуального права. Як вказує відповідач 2, податковим органом направлено до казначейства висновки щодо відшкодування позивачу з бюджету ПДВ в сумі 84300грн., і згідно з виписками з банку на рахунок ПП ''Ротранс'' відшкодовано ПДВ у відповідній сумі. Прилуцька ОДПІ звертає увагу, що відшкодування з бюджету не проводиться органами ДФС та не входить до їх компетенції.
Позивачем подано заперечення на касаційну скаргу, де підприємство зазначає, що вважає касаційну скаргу необґрунтованою та посилається на невиконання відповідачем 2 вимог Податкового кодексу України, відтак підтверджена сума до відшкодування не була вчасно перерахована на рахунок позивача.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, 17.11.2015 позивачем була подана до Прилуцької ОДПІ податкова декларація з ПДВ з заявою на відшкодування ПДВ в сумі 84300грн. за жовтень 2015 року, факт отримання податковим органом вказаної декларації підтверджується електронною квитанцією від 20.11.2015 №9235228893.
За результатами проведення перевірки по декларації з ПДВ за жовтень 2015 року контролюючим органом порушень вимог чинного законодавства з боку позивача не встановлено. Зазначено, що вказаний платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ.
Відповідно до норм Податкового кодексу України Прилуцька ОДПІ протягом трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки повинна була подати до органу Державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету.
Орган Державного казначейства України надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.
Позивач вважав, що граничним строком перерахування підтвердженого ПДВ в сумі 84300грн. рахується 18.12.2015.
Втім, 19.12.2015 підтверджена до відшкодування сума ПДВ позивачу не перерахована та оскільки на таку заборгованість нараховується пеня, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності Прилуцької ОДПІ щодо несвоєчасного відшкодування ПДВ в сумі 84300грн., що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету на користь ПП ''Ротранс'' та стягнення з Державного бюджету України на користь ПП ''Ротранс'' пеню в сумі 12619,43грн. за прострочення погашення боргу бюджету з відшкодування ПДВ в сумі 84300,00грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, посилався на те, що контролюючим органом підтверджено право на отримання позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по податковій декларації за жовтень 2015 року в сумі 84300,00грн; вказана сума позивачу відшкодована з простроченням. Відтак, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного  статтею 200  Податкового кодексу України строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. Суди констатували, що на суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, яка підлягає стягненню на користь позивача з бюджету.
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 200.18 статті 200 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники податку мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, якщо подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним у пункті 200.19 статті 200 ПК України.
Автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 ПК України.
Згідно з підпунктами 200.18.1, 200.18.2, 200.18.3 пункту 200.18 статті 200 ПК України орган державної податкової служби зобов`язаний протягом трьох робочих днів після закінчення перевірки надати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету.
Орган Державного казначейства України надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку органу державної податкової  служби.
Посадові особи органів державної податкової служби та органів Державного казначейства України, в разі порушення визначених у пунктах 200.18 статті 200 ПК України термінів відшкодування несуть відповідальність відповідно до Закону.
Пунктом 200.20 статті 200 ПК України передбачено, що визначення відповідності платника податку зазначеним критеріям проводиться в автоматизованому режимі протягом 15 календарних днів після граничного терміну подачі звітності.
Відповідно до пункту 200.21 статті 200 ПК України у разі невідповідності за висновком органу державної податкової служби платника податку визначеним цією статтею критеріям та відсутності в такого платника права на автоматичне бюджетне відшкодування податку орган державної податкової служби зобов`язаний протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомити платника податку про відповідне рішення та надати детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано.
Відповідне рішення може бути оскаржене платником податку у встановленому порядку.
Якщо орган державної податкової служби у встановлений термін не надіслав платнику податку зазначеного повідомлення, вважається, що такий платник відповідає критеріям для одержання права на автоматичне бюджетне відшкодування податку.
Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.
Судами попередніх інстанцій встановлено та сторонами не заперечуються обставини, що позивач відповідав критеріям платників, які мають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування, визначених пунктом 200.19 статті 200 ПК України.
17.11.2015 позивачем була подана до Прилуцької ОДПІ податкова декларація з ПДВ з заявою на відшкодування ПДВ в сумі 84 300 грн. за жовтень 2015 року.
Приймаючи до уваги факт неотримання позивачем повідомлення про невідповідність критеріям, визначеним у пункті 200.19 статті 200 ПК України, станом на 19.12.2015 заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ перед позивачем складала 84300грн.
У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати Прилуцьку ОДПІ направити до органу казначейства висновки із зазначенням ПДВ в сумі 84300грн. за жовтень 2015 року, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі №825/366/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016, позовні вимоги ПП ''Ротранс'' задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Прилуцької ОДПІ щодо невиконання своїх обов`язків, встановлених підпунктом 200.18.1 пункту 200.18 статті 200 ПК України щодо прийняття (складання) і подання (направлення) на адресу Прилуцького управління ДКС України висновків із зазначенням сум ПДВ - 84300грн. за жовтень 2015 року та 135169грн. за листопад 2015 року відповідно, що підлягають автоматичному відшкодуванню з бюджету на користь ПП ''Ротранс'' та зобов`язано Прилуцьку ОДПІ прийняти (скласти) і подати (направити) на адресу Прилуцького управління ДКС України, що здійснює обслуговування бюджетних коштів, висновки із зазначенням сум ПДВ 84300грн. за жовтень 2015 року та 135169грн. за листопад 2015 року відповідно, що підлягають автоматичному відшкодуванню з бюджету на користь ПП ''Ротранс''.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
На підставі матеріалів справи судами з`ясовано, що Прилуцька ОДПІ надала до Прилуцького управління ДКС України висновки щодо відшкодування з бюджету ПДВ в сумі 84300грн., і відповідно до виписок банку від 11.07.2016 та від 02.09.2016 на рахунок ПП ''Ротранс'' було відшкодовано ПДВ в сумі, відповідно, 82760,40грн. та 1539,60грн. (всього - 84300грн.).
З урахуванням встановлених обставин суди дійшли висновку, що граничним строком перерахування підтвердженого ПДВ в сумі 84300грн. рахується 18.12.2015 (з 20.11.2015 по 10.12.2015 - 20 днів на проведення камеральної перевірки, з 11.12.2015 по 15.12.2015 - три робочі дні для подачі висновків, з 16.12.2015 по 18.12.2015 - три операційні дні для перерахунку бюджетного відшкодування).    
Відтак, починаючи з 19.12.2015, термін заборгованості складав - 206 дні по сумі 82760,40 грн. (з 19.12.2015 - по 11.07.2016) та 259 днів по сумі 1539,60 грн. (з 19.12.2015 по 02.09.2016).
Судами зауважено, що податковим органом фактично не оспорюється розрахунок пені. Судом першої інстанції пеня розрахована за формулою: сума заборгованості х кількість днів прострочення: 100% * облікова ставка Національного банку України х 1,2) : 365 днів.
Верховним Судом України в постанові від 03.06.2014 у справі №21-131а14 висловлена правова позиція щодо застосування пункту 200.23 статті 200 ПК України, з якою повністю узгоджується позиція в даній справі як суду апеляційної інстанції, так й суду першої інстанції.
За таких обставин, касаційний суд вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову у частині стягнення на користь ПП ''Ротранс'' пеню в сумі 12619,43грн. за прострочення погашення боргу бюджету з відшкодування ПДВ в сумі 84300,00грн. за жовтень 2015 року.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд підсумовує, що на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування.
Право на бюджетне відшкодування є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.
Несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень законодавчих актів.
Відтак, доводи касаційної скарги не підтверджують обставин неправильного застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи. Касаційний суд вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також надали належну правову та обґрунтовану оцінку заявленим вимогам на підставі норм закону. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

.......................

........................

.........................
В.В. Хохуляк
Л.І.Бившева 
 Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду