ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 травня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 923/1055/19	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
  головуючого судді Савицького Я.Ф.,
            суддів Головея В.М.,
                                                          Разюк Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Агрохолдинг Авангард”
на рішення Господарського суду Херсонської області
від 28 січня 2020 року
по справі № 923/1055/19
за позовом Державної установи “Північна виправна колонія (№90)
до відповідача Приватного акціонерного товариства “Агрохолдинг Авангард”
про стягнення 176 412,14 грн., -

суддя суду першої інстанції: Закурін М.К.
дата і місце прийняття рішення: 28.01.2020р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Державна установа “Північна виправна колонія (№ 90)” (далі – позивач) звернулась до Господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства “Агрохолдинг Авангард”, яке на даний час має назву – Приватне акціонерне товариство “Агрохолдинг Авангард” (далі – відповідач, ПрАТ «Агрохолдінг Авангард», про стягнення 161 197,17 грн. основної заборгованості, 7 278,28 грн. пені, 689,51 грн. – 3% річних та 7 247,18 грн. збитків.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо розрахунку за виконані роботи за Договором про від 26.07.2019р. №Г-470 (далі – Договір).
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 28.01.2020р. у справі №923/1055/19 (суддя Закурін М.К.) частково задоволені позовні вимоги Державної установи “Північна виправна колонія (№90); стягнуто з відповідача на користь позивача 161 197,17 грн. основної заборгованості, 7 167,87 грн. – пені, 679,47 грн. – 3% річних; в решті позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту несвоєчасної оплати вартості отриманих послуг за Договором від 26.07.2019р. №Г-470.
Разом з тим, відмовляючи частково у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої суми пені, 3% річних та збитків, суд першої інстанції зазначив, що при їх нарахуванні були допущені помилки, у зв`язку з чим здійснив свій розрахунок та зменшив суму нарахованих пені та 3% річних.
При цьому, судом першої інстанції зазначено, що позивачем не було доведено наявність збитків, які він пов`язує із нарахуванням штрафних санкцій через несвоєчасну сплату вартості наданих послуг, тому, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні вимоги щодо відповідного стягнення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство “Агрохолдинг Авангард” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить рішення Господарського суду Херсонської області від 28.01.2020р. по справі №923/1055/19 скасувати повністю та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПрАТ “Агрохолдинг Авангард” вказує, що оскаржуване рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права; обставини справи, які господарський суд визнав встановленими є насправді недоведеними, а висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, апелянт зазначає, що у матеріалах справи не міститься первинних документів щодо підтвердження факту надання послуг за Договором, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, отже вимого позивача про стягнення основного боргу у сумі 161 197,17 грн. є необґрунтованою.
У зв`язку з тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту здійснення господарської операції, тобто – підстави для стягнення основної заборгованості, ПрАТ “Агрохолдинг Авангард” вважає, що і вимога про стягнення пені та 3% річних є необґрунтованою та такою, що не підлягала задоволенню.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2020р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Агрохолдинг Авангард” на рішення Господарського суду Херсонської області від 28.01.2020р. по справі №923/1055/19 залишено без руху, встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги.
17.03.2020р. від Приватного акціонерного товариства “Агрохолдинг Авангард” до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої апелянтом додано докази оплати судового збору.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Агрохолдинг Авангард” на рішення Господарського суду Херсонської області від 28.01.2020р. по справі №923/1055/19, вирішено розглянути справу №923/1055/19 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
08.04.2020р. від Державної установи “Північна виправна колонія (№90) до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2019р. між Державною установою “Північна виправна колонія (№ 90)” (Виконавець) та ПрАТ “Агрохолдинг Авангард” (Замовник) був укладений Договір №Г-470 про надання послуг (а.с. 22-23).
Відповідно до розділу 1 Договору, Виконавець надає в день Замовнику із числа засуджених від десяти до тридцяти осіб для виконання різних видів робіт у період з 29.07.2019р. по 31.12.2019р., а Замовник проводить розрахунок за виконані роботи. Роботи надаватимуться на об`єкті, розташованому за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка.
У розділі 3 Договору, який має назву «Порядок розрахунків», сторони встановили, що Замовник веде щоденний облік виконаних робіт (акт), за результатами якого здійснює розрахунок за виконані роботи не пізніше 10 числа наступного місяця, після якого було надано послуги. Розмір заробітної плати (одного працюючого), яку Замовник перераховує Виконавцю за надані послуги, становить розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України “Про державний бюджет України” на момент надання послуг силами засуджених. Робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі.
Додатково на заробітну плату Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця згідно постанови КМУ №653 нарахування на заробітну плату у розмірі 50%.
Також, додатково на заробітну плату Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця згідно ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування « нарахування на заробітну плату засуджених у розмірі 22%.
За розділом 4 Договору у разі несвоєчасної оплати Замовником вартості виконаних робіт, останній сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення несплаченого платежу.
У матеріалах справи наявні Табелі обліку робочого часу комплексної бригади ДСР на контрагентському об`єкті ПрАТ “Агрохолдинг Авангард” Філія “Чорнобаївське” (а.с.25-27), з яких вбачається, що: 
- у серпні 2019 року на вказаному об`єкті послуги надавались 12 особами, які працювали 2 223 год., нарахована заробітна плата - 70 989,24 грн.,
- у вересні 2019 року на вказаному об`єкті послуги надавались 12 особами, які працювали 1 864 год., нарахована заробітна плата - 58 818,16 грн.,
- у жовтні 2019 року на вказаному об`єкті послуги надавались 11 особами, які працювали 1 128 год., нарахована заробітна плата - 34 901,12 грн.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, табелі підписані в односторонньому порядку позивачем та не містять підписів відповідача.
Також у матеріалах справи міститься бухгалтерська довідка позивача по ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» Філії «Чорнобаївське» за Договором про надання послуг від 26.07.2019р. №Г-470, відповідно до якої після нарахування 50% нарахувань на заробітну плату у сумі 82 354,26 грн. та розміру єдиного соціального внеску у сумі 36 235,88 грн., загальна вартість наданих послуг складає 283 298,66 грн., а саме:
- у серпні 2019р. - 122 101,49 грн.,
- у вересні 2019р. – 101 167,24 грн.,
- у жовтні 2019р. – 60 029,93 грн. 
Однак, як свідчать матеріали справи, Замовником сплачено за надані послуги у серпні на загальну суму 122 101,49 грн.
Так, відповідно до платіжного доручення від 19.09.2019р. №9619553174 сплачено 50 000 грн., платіжного доручення від 20.09.2019р №9619553190 сплачено 20 989,24 грн., платіжного доручення від 20.09.2019р. №9619553189 сплачено 15 617,63 грн., платіжного доручення від 26.09.2019р. №9619553319 сплачено 35 494,62 грн.
Разом з тим, у матеріалах справи наявні рахунки на оплату послуг за Договором від 26.07.2019р. №Г-470:
- від 30.09.2019р. рахунок-фактура на суму 58 818,16 грн. - нарахована заробітна плата засуджених; рахунок-фактура на суму 29 409,08 грн. - нарахування на заробітну плату засуджених у розмірі 50%; рахунок-фактура суму 12 940,00 грн. - ЄСВ на заробітну плату засуджених. Загальна сума вказаних рахунків за вересень 2019р. складає 101 167,24 грн. (а.с.32-34); 
- від 31.10.2019р. рахунок-фактура на суму 34 901,12 грн. - нарахована заробітна плата засуджених; рахунок-фактура на суму 17 450,56 грн. - нарахування на заробітну плату засуджених у розмірі 50%; рахунок-фактура на суму 7 678,25 грн. - ЄСВ на заробітну плату засуджених. Загальна сума вказаних рахунків за жовтень 2019р. складає 60 029,93 грн.(а.с. 35-37).
Доказів оплати за послуги, надані Виконавцем у вересні та жовтні 2019р. ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» у матеріалах справи не міститься.
Тобто, за надані послуги у вересні та жовтні 2019 року відповідачем не сплачено загальна сума у розмірі 161 197,17 грн.
У зв`язку з цим, 17.10.2019р. позивач звернувся до відповідача з претензією за №28/10-10772, якою просив останнього погасити заборгованість, з урахуванням штрафних санкцій.
Доказів реагування на претензію матеріали справи не містять.
Вказані обставини стали підставою звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Статтями 526 та 527 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог  Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу України).
За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Матеріали справи свідчать, що за своєю юридичною природою між сторонами укладено договір про надання послуг.
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи позивач надав, а відповідач отримав послуги з виконання різних видів робіт із числа засуджених. Факт належного виконання послуг підтверджується табелями робочого часу за серпень – жовтень 2019 року, що наявні у матеріалах справи.
Доказів зворотного відповідачем до матеріалів справи не надано.
Проте, всупереч того, що позивач свої зобов`язання по договору виконав, відповідач порушив умови Договору та надані послуги оплатив частково, а саме: із загальної вартості наданих послуг у сумі 283 298,66 грн. було сплачено 122 101,49 грн. за надані послуги у серпні 2019р. Крім того, ця оплата, з огляду на п.3 Договору, здійснена із простроченням встановленого Договором строку оплати.
Так, відповідно до вказаного пункту Договору, який був підписаний сторонами без зауважень, вартість послуг повинна бути сплаченою:
- за серпень 2019р. у сумі 122  10149 грн. - до 10.09.2019р. включно, 
- за вересень 2019р. у сумі 101  167,24 грн. - до 10.10.2019р.,
- за жовтень 2019р. у сумі 60  029,93 грн. - до 10.11.2019р.
Але у матеріалах справи наявні платіжні доручення від 19.09.2019р., від 20.09.2019р. та 26.09.2019р., відповідно до яких були оплачені надані послуги за серпень 2019р.
Послуги, що були надані у вересні-жовтні 2019р. залишились без оплати взагалі.
Апеляційна колегія звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про будь-які зауваження або претензії з боку відповідача щодо наданих послуг за Договором. Навпаки, Державна установа “Північна виправна колонія (№90) зверталась до відповідача з претензією за №28/10-10772 від 17.10.2019р. стосовно погашення заборгованості.
Таким чином, в порушення своїх договірних зобов`язань відповідач за надані відповідні послуги не розрахувався своєчасно та в повному обсязі, в зв`язку з чим за ним рахується визначена судом першої інстанції заборгованість.
Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними та правомірно були задоволенні судом першої інстанції.
Щодо твердження відповідача, що на підтвердження факту надання послуг за Договором № Г-470 від 26.07.2019 року не надано жодного первинного документу, який би відповідав вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» закону та засвідчував факт здійснення господарської операції.
Дійсно, усі господарські операції відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування (документація). Підставою для бухобліку господарських операцій є первинні документи (ч. 1 ст. 9 Закону від 16.07.1999 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»). Первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону).
Разом з тим, як вже було зазначено вище, між сторонами було укладено Договір, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Судова колегія вказує, що чинним законодавством не передбачені будь-які типові документи для оформлення операцій з надання (отримання) послуг. 
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі здійснення певної дії або виконання певної діяльності, а замовник зобов`язується сплатити виконавцеві за вказану послугу, якщо інше не встановлене договором.
Судова колегія звертає увагу, що характерною особливістю послуги є те, що вона споживається впродовж певного часу і не має матеріальної форми. Тому говорити про надання послуг можна не на дату оформлення первинного документа, а в міру їх фактичного надання.
Як вбачається з підписаного без будь-яких зауважень та заперечень сторонами Договору від 26.07.2019р. №Г-470, в останньому не обумовлювалось складення будь-яких спільних документів, які б підтверджували факт надання послуг. 
Водночас, в пункті 3 Договору сторони погодили, що Замовник веде щоденний облік виконаних робіт (акт), за результатами якого здійснює розрахунок за їх виконання.
Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. 
Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи й бухгалтерський облік витрат на оплату праці в установленому порядку.
Тобто, чинним законодавством України встановлено обов`язкове забезпечення обліку використаного робочого часу, на підставі якого проводиться оплата праці. Для цього, відповідно, ведеться табель обліку робочого часу.
Отже, табель є засвідченням певних фактів на паперовому носії, складеним відповідно до вимог пункту 3 Договору від 26.07.2019р. №Г-470.
При цьому абзацом 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що невиконання ч. 2 ст. 30 Закону про оплату праці розцінюється як порушення вимог трудового законодавства.
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що табелі робочого часу за серпень - жовтень 2019 року є достатніми та допустимими доказами у даній справі, які підтверджують факт надання послуг відповідачу.
Окремо судова колегія вказує, що у своєму відзиві на позовну заяву, який міститься у матеріалах справи (а.с. 45-49), відповідачем був наданий власний розрахунок суми сплати 3% річних та пені, який був врахований при розгляді справи судом першої інстанції, що в свою чергу, підтверджує факт визнання ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» наявності заборгованості та неналежного виконання зобов`язання, а відтак – і факт надання послуг.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 ст. 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Матеріали справи свідчать, що пунктом 4 Договору сторони встановили обов`язок Замовника сплатити Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.
За ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та зазначено вище, відповідач у встановлений строк свого обов`язку по оплаті вартості виконаних позивачем послуг не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.
З огляду на відсутність доказів повної оплати з боку ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» рахунків за надані у вересні-жовтні 2019р. послуги у сумі 161 197,17 грн., колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Водночас, перевіривши розрахунки пені та 3% річних, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими висновки суду про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення пені та 3% річних у зв`язку з наявністю помилок при здійсненні відповідних розрахунків, які були встановлені та виправлені місцевим господарським судом.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 28.01.2020р. по справі №923/1055/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» – без задоволення.
Постанова відповідно до ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк у встановлених ч.3 ст. 287 ГПК України випадках.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                          Головей В.М.
Суддя                                                                                          Разюк Г.П.