П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1582/19	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
                        
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Запорожана Д.В
 -            Кравченка К.В.
 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області (нині Головне управління ДПС у Миколаївській області) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.03.2019 року №00018791305, №00018801305, №00018781305, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА 
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області та просив: визнати дії ГУ ДФС у Миколаївській області щодо проведення перевірки ОСОБА_1 протиправними, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.03.2019 року, форми "Р" № 00018791305; № 00018801305; № 00018781305.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у загальному провадженні. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті з порушенням чинного законодавства України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та з перевищенням повноважень контролюючого органу. 
Відповідач заперечив проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі висновків акту перевірки, є обґрунтованими та правомірними.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 І.п.н. НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної Фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв,54001 ЄДРЮОФОП 39394277) задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2019 року №00018781305. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2019 року №00018791305. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.03.2019 року №00018801305. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв,54001 ЄДРЮОФОП 39394277) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 І.п.н. НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 9605,00 грн.
          На вказане рішення суду Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

          Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи відповідачем отримано листи ДФС України від 22.11.2018 року №36393/7/99-99-13-04-03-17, від 16.01.2019 року №1311/7/99-99-13- 04-03-17 та від 04.02.2019 року №3392/7/99-99-13-04-03-17, згідно яких, було визначено відпрацювати зазначених в листах платників податків, які здійснюють відправлення товарів на предмет повноти декларування доходів і сплати податків, надано інформацію щодо отримання, в тому числі ОСОБА_3 , грошових переказів через ТОВ "Пост Фінанс" за здійснення відправлень із залучення ТОВ "Нова пошта". Так згідно зазначеної інформації платник податків - фізична особа ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року фактично здійснив 13 364 одиниць поштових відправлень, на загальну оголошену вартістю на суму 4 493 383 грн. із залученням ТОВ "Нова Пошта" та фактично отримав дохід через ТОФ "Пост Фінанс" у вигляді грошових переказів на суму 4 654 054,00 грн.
           30.11.2018 року відповідачем надіслано лист до фізичної особи ОСОБА_3 №1831/Л/14-29-13- 05-11 для надання пояснень щодо здійснення діяльності у 2017 році.
          Станом на 03.01.2019 року лист був повернутий у зв`язку із закінченням терміну зберігання, хоча, як було з`ясовано в судовому засіданні направлений за адресою проживання позивача.
          Відповідачем за тією ж адресою  рекомендованим листом 01.02.2019 року направлено ОСОБА_3 , копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки та письмове повідомлення від 01.02.2019 року за №46/14-29-01-04- 44, проте вони були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Позивач їх не отримав.
          Відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. В ході перевірки фізичної особи ОСОБА_1 досліджено документи, а саме листи ДФС України від 22.11.2018 року №36393/7/99-99-13-04-03-17 від 16.01.2019 №1311/7/99-99-13-04-03-17 та від 04.02.2019 №3392/7/99-99-13-04-03-17, згідно яких платник податків - фізична особа ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року фактично здійснив 13 364 одиниць поштових відправлень, на загальну оголошену вартість на суму 4 493 383 грн. із залученням ТОВ "Нова Пошта" та фактично отримав дохід через ТОФ "Пост Фінанс" у вигляді грошових переказів на суму 4 654 054,00 грн.
          Лише на підставі вищезазначених даних, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_3 , отримав дохід, тому відповідно до вимог пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України дохід на суму 4 654 054,00 грн. є доходом, отриманим у вигляді сум грошових переказів за здійсненні відправлення поштових (іншого доходу), який підлягає відображенню у річній декларації про доходи та майновий стан за 2017 рік та сплати податку на доходи фізичних осіб та на підставі п.167.1, ст.167 ПК України обчислив податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18%, а саме: за 2017 рік : 4 654 054,00 грн. (4 654 054,00 грн. х 18% = 837 729,72 грн.); на підставі пп.1.2 пункту 16 прим.1 підрозділу 10 (підпункт 1.3 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10) ПК України від обчислив військовий збір за ставкою 1,5%, а саме: за 2017 рік : 69 810,81 грн. (4 654 054,00 грн. х 1,5% = 69 810,81 грн.) та на підставі пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ встановив заниження фізичною особою - платником податку ОСОБА_3 доходу за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 4 654 054,00 грн.
          За результатами перевірки встановлено порушення: п.16.1.2, 16.1.3, ст.16, пп. 49.18.4, п. 49.18 ст.49, п.176.1 в) ст.176, п.179.1. ст.179 ПК України, а саме не надання податкової декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи за 2017 рік; п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п. 167.1, ст.167п. 179.7 ст. 179 ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 837 729,72 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року; п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179 п.16 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 69 810,81 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017року.
          За результатами перевірки відповідачем складено акт від 27.02.2019 року №294/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 , факт вручення якого позивачеві 27.02.2019 року, не заперечується сторонами.
          Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав заперечення від 05.03.2019 року б/н вх. №661ФОП.
          Відповідач за результатами розгляду заперечень, змін до акту перевірки фізичної особи ОСОБА_1 від 27.02.2019 року №294/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 не вносив.
           22.03.2019 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: форми "ПС" №00018781305, яким визначено за не подання податкової декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи за 2017 рік, штрафна санкція на суму 170,00 грн.; форми "Р" №00018791305, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 1 047 162,15 грн., в т.ч. основний платіж 837 729,72 грн. та штрафні (фінансові) санкції 209 432,43 грн.; форми "Р" №00018801305, яким визначено грошове зобов`язання зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 87 263,51 грн., в т.ч. основний платіж 69 810,81 грн. та штрафні (фінансові) санкції 17 452,70 грн.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
          Пунктом 79.1 ст.79 ПК України, визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
          Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
          З огляду на п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться па підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів т а податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
          Статтею 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення контролюючих органів.
          Відповідно до вимог статті 71 Кодексу інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
          Згідно з приписами п.п.72.1.1 п.72.1 ст.72 Кодексу для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
          Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Кодексом.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є фізичною особою, не зареєстрований суб`єктом господарювання. Також, ОСОБА_3 , стверджує, що не здійснював підприємницької діяльності, користувався послугами Нової пошти в особистих цілях, і лише одного разу отримував перевід готівкових коштів через ТОВ "Пост-фінанс", але не у зв`язку з продажем товару.
          Як углядається з заперечень на акт перевірки ОСОБА_3 ,  зазначав, що він 25.02.2019 року отримав від відповідача запрошення на 27.02.2019 року о 16:00 год. та з`явився, однак акт перевірки вже був вручений йому безпосередньо, однак без додатків. Проти висновків акту перевірки заперечує, щодо проведення перевірки повідомлений не був, жодних документів не надавав, доходу в розмірі 4 654 054,00 грн., не отримував. 
Відповідно до вимог ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються  на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Колегія суддів зазначає, що зі змісту акту перевірки вбачається, що висновки про отримання доходу в 2017 році ОСОБА_3 , ґрунтуються лише на листах ДФС України в електронному виді та додатках до них, а саме  від 22.11.2018 року №36393/7/99-99-13-04-03-17 від 16.01.2019 року №1311/7/99-99-13-04-03-17 та від 04.02.2019 року №3392/7/99-99-13-04-03-17.
          Як вбачається з акту перевірки, її було ініційовано па підставі податкової інформації, отриманої від ДФС України відповідно до листів від 22.11.2018 року № 36393/7/99-99-13- 04-03-17 та від 16.01.2019 року № 131 1/7/99-99-13-04-03-17.
          Відповідно до норм 78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України відповідачем було надіслано запит від 30.11.018 року на ім`я ОСОБА_4 на адресу АДРЕСА_2 ., однак даний запит повернувся не врученим.
          За правилами пункту 79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
          Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
          Згідно п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
          Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.
          З листа ГУ ДФС у Миколаївській області від 15.03.2019 року №1661/10/14-29- 13-05-08, вбачається, що копія наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про її початок було направлено на адресу 01.02.2019 року позивача, що підтверджується і витягом з реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Однак повернулось за закінченням терміну зберігання, поштове відправлення було повернуто поштою 01.03.2019 року.
          За пунктом 42.4 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
          Аналіз наведених норм свідчить про те, що перевірку відносно ОСОБА_3 , відповідач міг розпочати після 01.03.2019 року, як дати, зазначеної поштовою службою в повідомленні про вручення про причини невручення поштового листа.
          Однак, як вбачається з акту, перевірку проведено з 14.02.2019 року по 20.02.2019 року. 
          Крім того, колегія суддів зазначає, що підставою для призначення перевірки могли бути лише листи від 22.11.2018 року №36393/7/99-99-13-04-03-17, від 16.01.2019 року №1311/7/99-99-13-04-03-17, оскільки лист від 04.02.2019 року надійшов вже після винесення наказу від 01.02.2019 року та повідомлення про початок перевірки від 01.02.2019 року.
          Зі змісту вищезазначених листів вбачається, що вони містять узагальнюючу інформацію з посиланням на відповіді ТОВ "Нова Пошта" та ТОВ "Пост Фінанс", листами вказаних підприємств звернуто увагу на відсутність інформації щодо паспортних даних та РНОКПП осіб, які користуються послугами перевезення та грошових переказів.
          Жодних конкретних даних щодо проведених господарських операцій внаслідок яких ОСОБА_3 , отримав фактичний дохід, зазначені листи не містили.
Згідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
          Однак, жодних первинних документів, які б свідчили про наявність проведення господарських операцій та доходу ОСОБА_3 , відповідачем під час перевірки досліджено не було.
          Досліджена ГУ ДФС у Миколаївській області інформація, містить лише узагальнені дані щодо наданих ОСОБА_3 послуг з перевезення вантажів та перерахованих грошових коштів, яка не вказує на призначення платежів та грошових сум, не містить інформацію щодо зв`язку між відправленими товарами та отриманими грошовими коштами. Також, не зазначено конкретних даних хто отримав товар, та розрахувався за нього.
          Більш того, інформація в такому вигляді взагалі вкрай ускладнює можливість достовірних висновків.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відправлення однією особою в 2017 році відправлень "сувеніри" загальною вагою 15560 невідомих одиниць на суму 4 493 383 грн., це зовсім не достатня інформація для висновку про отримання доходів позивачем.
Крім того, на адвокатський запит №026/ф-19 представника позивача ТОВ "Нова пошта" надано відповідь від 27.03.2019 року №306 вих-19, згідно якої не надавалось відповідей на запити органів ДФС стосовно відправлень із зазначенням анкетних даних ОСОБА_1 , оскільки таких запитів до компанії не надходило. Повідомлено, що подібну інформацію ТОВ "Нова пошта" надає лише за письмової згоди  осіб, або на підставі ухвали суду. Пошук в електронній базі компанії здійснюється за номером телефону або номером експрес-накладної, і дані зберігаються не більше ніж півроку.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не довів наявності порушення позивачем п.16.1.2, 16.1.3., ст.16, пп. 49.18.4, п. 49.18 ст.49, п. 176.1 в) ст.176, п. 179.1. ст.179 ПК України, а саме не надання податкової декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи за 2017 рік; п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1, ст.167 п.179.7 ст.179 ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 837 729,72 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року; п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179 п.16 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, а саме заниження податкового зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 69 810,81 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, тому податкові повідомлення-рішення: форми "ПС" №00018781305, яким визначено за не подання податкової декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи за 2017 рік, штрафна санкція на суму 170,00 грн.; форми "Р" №00018791305, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 1 047 162,15 грн., в т.ч. основний платіж 837 729,72 грн. та штрафні (фінансові) санкції 209 432,43 грн.; форми "Р" №00018801305, яким визначено грошове зобов`язання зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 87 263,51 грн., в т.ч. основний платіж 69 810,81 грн. та штрафні (фінансові) санкції 17 452,70 грн. - є протиправними, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача по проведенню перевірки колегія суддів зазначає наступне.
У даному випадку, судом надається оцінка діям суб`єкта владних повноважень чи його посадових осіб при оскарженні позивачем податкових повідомлень-рішень, актів індивідуальної дії, а тому належним і достатнім способом захисту порушеного права є саме визнання протиправними та скасування таких рішень.
При цьому, слід зазначити, що належним способом захисту порушеного права може бути обрано позивачем такий спосіб захисту права як визнання протиправними дій по проведенню перевірки лише за умови відсутності прийнятого суб`єктом акту індивідуальної дії, а виходячи з того, що відповідачем були прийняті рішенням суб`єкта владних повноважень, які породжують правові наслідки у позивача, такий спосіб захисту порушеного права як визнання дій протиправними по проведенню перевірки є зайвим та неефективним, а тому у задоволенні цієї частини позову суд першої інстанції відмовив, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Запорожан Д.В.    Кравченко К.В.