ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 р.	Справа № 520/6903/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року (суддя Чудних С.О.; м. Харків; повний текст рішення складено 22.11.2019) по справі № 520/6903/19
за позовом ОСОБА_1     
до Головного управління ДПС у Харківській області                         
про визнання дій протиправними, скасування наказу, скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (надалі також - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі також - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просила суд:
- скасувати наказ ГУ ДФС у Харківській області №8854 від 27.11.2018 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 );
- скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № 0001951305 Головного управління ДФС у Харківській області на ім`я ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 . адреса: АДРЕСА_1 ), відповідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, щодо сплати фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 1101050) на 997445,84 грн;
- скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № 0001961305 Головного управління ДФС у Харківській області на ім`я ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), відповідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір (код платежу 11011001) на 83120,49 грн;
- скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року №0001971305 Головного управління ДФС у Харківській області на ім`я ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), відповідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 коп.) за платежем податок на доходи фізичних осіб, щодо сплати фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500);
- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області по проведенню перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 ) на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області №8854 від 27.11.2018 по складанню акта перевірки, по направленню на адресу ОСОБА_1 податкової вимоги від 01.04.2019 №33373-56.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 03.01.2019 № 24/20-40-13-05-08/ НОМЕР_2 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства, прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими позивачу збільшено суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, військового збору та застосовано відповідні штрафні санкції, а також військовий збір. На думку позивача, наказ Головного управління ДФС у Харківській області №8854 від 27.11.2018 є протиправним та незаконними, оскільки при призначенні перевірки позивача, контролюючим органом не дотримано умов, визначених Податкового кодексу України, з огляду на відсутність підстав для призначення перевірки, а отже, і для її проведення. У зв`язку із чим і дії  Головного управління ДФС у Харківській області по проведенню перевірки ОСОБА_1 та по складанню акта перевірки, по направленню на адресу Кустової Яни ОСОБА_3 податкової вимоги від 01.04.2019 №33373-56 є протиправними, у зв`язку із чим просив позов задовольнити. 
Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, зазначив, що оскаржуваний наказ винесений на підставі та у межах діючого законодавства України. У зв`язку із чим, просив у задоволенні позову відмовити.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. 
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26 лютого 2019 року № 0001951305, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, щодо сплати фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 1101050) на 997445,84 грн.
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26 лютого 2019 року № 0001961305, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір (код платежу 11011001) на 83120,49 грн.
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26 лютого 2019 року №0001971305, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, щодо сплати фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500).
Скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 01.04.2019 року №33373-56 про нарахування податкового боргу у розмірі 1297774,84 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198).
Частково не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 в частині задоволення позовних вимог, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на невірне застосування судом першої інстанції приписів пп. 14.1.47 п. 14.1, пп. 49.18.4 п. 49.18, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 19, пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Вказує, що суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню. У разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, то з метою оподаткування сума такого анулюваного боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб. Стверджує, що у договорі про внесення змін та доповнень №10 від 14.06.2016р. до Кредитного договору ML702/207/2006 від 08.12.2006р. предметом договору є надання AT «ОТП БАН (Банк) ОСОБА_2 (Позичальник) кредиту у розмірі 5 574 204,22 грн., які Позичальник приймає та зобов`язується належним чином використати та повернути Банку, а не анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором. Крім того, судом першої інстанції залишився поза увагою договір про внесення змін та доповнень №9 від 14.06.2016р. до Кредитного договору № ML702/207/2 від 08.12.2006р., згідно з яким заборгованість Позичальника перед Банком складає 5 57 6692,59 грн. (п.1 Договору). Позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у розмірі 1 083 600,00 грн (п. 2.1 Договору). За умови належного виконання Позичальником умов 2.1 Договору , Позичальник буде вважатись таї що погасив свої боргові зобов`язання за кредитним договором перед Банком повному обсязі і Банк, керуючись ст..605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу у сумі 4 433 092,59 грн., що складається з основної суми боргу          (кредиту) у розмірі 4 433 092,59 грн., процентів -0,00 грн. Шляхом підписання Позичальником додаткового договору, Позичальник стверджує, що Банк поінформував його про необхідність стати податків та зборів з суми прощеного боргу (в тому числі у разі її зміни), у випадках, передбачених законодавством, (п. 2.2 Договору). Розмір боргових зобов`язань в іноземній валюті за офіційним курсом Національного банку України складає - 1768 040,25 Курсова різниця по кредиту 3 754 996,53 грн. (п.2.3 Договору). Отже, на переконання апелянта, судом в порушення завдання адміністративного судочинства та принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, не досліджено структуру боргу ОСОБА_2 перед АТ "ОТП Банк", що призвело до неправильного вирішення справи.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року замінено відповідача по справі № 520/6903/19 - Головне управління ДФС у Харківській області, на правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області (надалі також - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, тому оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.
Результати перевірки оформлені актом № 24/20-40-13-05-08/НОМЕР_1  від 03.01.2018, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме:
- п.п. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3, п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 797956,67 грн;
- п. 16-1 Розділу ХХ Перехідних Положень Податкового кодексу України встановлено занижено податкові військового збору за 2016 рік у сумі 66496,39 грн;
- п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.
На підставі висновків акту перевірки № 24/20-40-13-05-08/НОМЕР_1 від 03.01.2018 контролюючим органом винесено:
- податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № 0001951305, відповідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, щодо сплати фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 1101050) на 997445,84 грн; 
- податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № 0001961305, відповідно якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір (код платежу 11011001) на 83120,49 грн; 
- податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № 0001971305, відповідно якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 коп.) за платежем податок на доходи фізичних осіб, щодо сплати фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500).
 Також Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкову вимогу від 01.04.2019 року №33373-56 про нарахування податкового боргу у розмірі 1297774,84 грн.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у адміністративному порядку, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 15.05.2019 № 3701/К/99-99-11-05-01-25 податкові повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № 0001951305, № 0001961305 та № 0001971305 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.
Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася з цим позовом до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в розумінні ст. 14, п. 164.1 ст.164, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ст. 165 Податкового кодексу України, а тому нарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та штрафних санкцій є неправомірним. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
В силу п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. 
Відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до п.п. 14.1.54 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. 
Згідно з п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.
Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.
В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Згідно з пп. "б" п. 176.2 Податкового кодексу України сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу "126".
Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.
Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 49.18.4 ст. 49 Податкового кодексу України такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України). 
Згідно з п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).
Судом встановлено, що доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом України від 09 квітня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", яким, зокрема, встановлено, що: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту),  не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.
В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено у постановах від 15 травня 2018 року (справа № 821/1594/17), від 19 липня 2019 року (справа №826/4240/18), від 14 листопада 2019 року (справа № 520/10880/18).
Отже, для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини, зокрема, чи було змінено валюту зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.
Як встановлено судом, 08 грудня 2006 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № МL 702/207/2006 від 08 грудня 2006 року, відповідно до якого розмір кредиту склав 200000,00 доларів США.
14 червня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору № МL 702/207/2006 від 08 грудня 2006 року.
Також, 14 червня 2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін та доповнень №10 (про прощення боргу) до Кредитного договору № МL 702/207/2006 від 08 грудня 2006 року.
Відповідно до пункту 2.1 додаткового договору про прощення боргу позичальник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у термін до 14 червня 2016 року в розмірі 1083600,00 грн (один мільйон вісімдесят три тисячі шістсот гривень).
Відповідно до пункту 2.2 додаткового договору про прощення боргу за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та підпункту 2.1 додаткового договору, позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання за кредитним договором перед банком в повному обсязі і банк, керуючись статтею 605 Цивільного кодексу України здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 4433092,59 грн, що складається з: суми кредиту (основної суми боргу) в розмірі 4433092,59 грн та процентів в розмірі 0,00 гривень. 
Відповідно до пункту 2.3 додаткового договору про прощення боргу, курсова різниця, розмір боргових зобов`язань в іноземній валюті, за якими у відповідності до угоди про зміну валюти зобов`язання валюта змінена на гривню, а саме 221198,58 доларів США, на дату зміни укладення угоди про зміну валюти зобов`язання за офіційним курсом Національного банку України дорівнює 5523036,78 грн. При цьому, розмір таких боргових зобов`язань за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року дорівнює 1768040,25грн. Курсова різниця по кредиту складає 3754996,53 грн.
На час анулювання (прощення) заборгованості по кредиту тіло кредиту складало 1446806,94 грн. (що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 дорівнює 181009,25 доларів США).
Таким чином, при анулюванні (прощенні) позивачу суми боргу за кредитом були дотримані умови для застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб. З огляду на зазначене, відсутні підстави стверджувати, що позивач внаслідок такого прощення отримав додаткове благо, з настанням відповідних податкових наслідків.
Оскільки у позивача не виник обов`язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, у контролюючого органу також були відсутні правові підстави для нарахування грошового зобов`язання зі сплати військового збору та штрафних санкцій за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області від 26 лютого 2019 року № 0001951305, № 0001961305 та № 0001971305.
Крім того, враховуючи, що в ході судового розгляду справи встановлено протиправність податкових повідомлень-рішень від 26 лютого 2019 року № 0001951305, № 0001961305 та № 0001971305, а податкова вимога від 01.04.2019 року № 33373-56, ґрунтується на вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для її скасування.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року по справі № 520/6903/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  23.03.2020 року